РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2025Справа № 910/16021/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекстехтрейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Торг»

про стягнення 114 462,27 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекстехтрейд» (далі - позивач, ТОВ «Алекстехтрейд») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Торг» (далі - відповідач, ТОВ «Транс-Буд-Торг») 114 462,27 грн, з яких: 100 700,00 грн основного боргу та 13 762,27 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору на перевезення вантажів № 26/03 від 26.03.2024 в частині оплати виконаних позивачем перевезень у встановлений цим правочином строк.

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/16021/24 та справу передано на розгляд судді Смирнової Ю.М.

Ухвалою суду від 15.01.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивачем, у строк встановлений судом, подано заяву з долученням відповідних документів, чим усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки директор ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецька Ольга Володимирівна не підписувала долучений до позовної заяви Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн, не проставляла на ньому печатку підприємства, а також не надавала іншим особам доручення на вчинення таких дій, що буде підтверджено висновком експерта, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також відповідач, керуючись правом, передбаченим ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, просив відповідача надати відповіді на наступні питання: 1) Хто складав Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024? 2) За яких обставин Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було передано ТОВ «Транс-Буд-Торг»? 3) Коли та за якою адресою Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було підписано від імені директора ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецької О.В.? 4) Чи має ТОВ «Алекстехтрейд» свідків того, що Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було підписано особисто директором ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецькою О.В.? 5) За яких обставин Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було повернуто ТОВ «Алекстехтрейд»? 6) Якими документами, крім Актом надання послуг № 12 від 10.06.2024, підтверджується факт надання послуг (робіт)? 7) Якими документами підтверджується наявність у ТОВ «Алекстехтрейд» техніки, якою надавалися послуги згідно Акту надання послуг № 12 від 10.06.2024?

03.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи, в якому останній просив суд призначити почеркознавчу та технічну експертизу у справі № 910/16021/24, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та на вирішення експерта поставити наступні питання: Чи виконано підпис від імені директора ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецької Ольги Володимирівни у Акті надання послуг № 12 від 10.06.2024 тією самою, чи іншою особою? Чи нанесено відтиск печатки ТОВ «Транс-Буд-Торг» на Акті надання послуг № 12 від 10.06.2024 печаткою ТОВ «Транс-Буд-Торг»?

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що долучений до позовної заяви Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн не надавався ТОВ «Транс-Буд-Торг», не підписувався директором Терлецькою Ольгою Володимирівною та не скріплювався печаткою підприємства, а для з`ясування обставин, чи виконано підпис на вказаному акті директором ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецькою Ольгою Володимирівною, чи іншою особою, а також, чи нанесено відтиск печатки на цих документах печаткою підприємства, необхідні спеціальні знання. Надати докази на підтвердження своїх доводів відповідач не має можливості через відсутність оригіналу долученого до позовної заяви Акту надання послуг № 12 від 10.06.2024, що унеможливлює проведення експертизи за його замовленням.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи у справі, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частиною першою ст. 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (частина друга та третя п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

За змістом ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 14 ГПК України).

Слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст. 104 ГПК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи з підстав необґрунтованості, оскільки відповідачем не доведено обставин щодо заволодіння печаткою ТОВ «Транс-Буд-Торг» третіми особами без його згоди, що викликало б у суду сумніви в частині неправомірного її використання.

07.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що відповідно до акту звірки, який було підписано сторонами, загальна сума боргу, яка рахується за ТОВ «Транс-Буд-Торг» складає 100 700,00 грн, в який включено суму 85 800,00 грн (в тому числі ПДВ у розмірі 14 300,00 грн) за Актом надання послуг № 12 від 10.06.2024.

Позивач зазначав, що Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн було відправлено засобами поштового зв`язку. В свою чергу позивач отримав другий примірник зазначеного первинного документу з мокрою печаткою та підписом директора та зареєстрував податкову накладну № 2 від 10.06.2024. Крім того відповідач включив суму ПДВ у розмірі 14 300,00 грн до податкової декларації по ПДВ за червень 2024 року до розділу ІІ податковий кредит, що свідчить про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається вибірково уникнути оплати господарських послуг, наданих позивачем.

Також позивачем було надано відповіді на питання, поставлені відповідачем у відзиві на позовну заяву, а сама: 1) Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (в тому числі ПДВ 14 300,00 грн) було складено, відповідно до своїх функціональних обов`язків, бухгалтером ТОВ «Алекстехтрейд» та затверджено директором; 2) Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (в тому числі ПДВ 14 300,00 грн) надавався ТОВ «Транс-Буд-Торг» засобами поштового зв`язку; 3) Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було підписано згідно п. 5.4. Договору на перевезення вантажів за № 26/03, який був укладений 26.03.2024 між сторонами; 4) ТОВ «Алекстехтрейд» не відслідковує процеси підписання первинних документів своїми замовниками, але зазначив, що підписи на всіх Актах надання послуг, Акті звірки та Договорі на перевезення вантажів за № 26/03 який був укладений 26.03.2024, а також печатки є однаковими, оригінальними та такими, що скріплені відповідними посадовими особами підприємств; 5) Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (в тому числі ПДВ 14 300,00 грн) отримано ТОВ «Алекстехтрейд» засобами поштового зв`язку; 6) всі первинні документи, які були необхідні для здійснення зазначеної господарської операції та відповідно всіх інших ТОВ «Алекстехтрейд» відпрацьовано в повному обсязі, згідно діючого законодавства України. Крім того, факт надання послуг підтверджується встановленим на автомобілі пристроєм GPS моніторингу; 7) техніка, якою надавалися послуги згідно Акту надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (в тому числі ПДВ 14 300,00 грн) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ1841 є власністю ТОВ «Алекстехтрейд» та рахується на балансі підприємства.

12.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній зазначав, що на запит позивача від Нової пошти було отримано експрес-накладні за № 0453 та № 5454, якими було здійснено відправку/отримання від ТОВ «Транс-Буд-Торг» Акту надання послуг №12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн, та в яких вказано, що отримувачем та відправником є безпосередньо Терлецька Ольга Володимирівна. Телефон: НОМЕР_2 .

Так, 13.06.2024 згідно експрес накладної за № 0453 Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 було відправлено ТОВ «Транс-Буд-Торг» та 14.06.2024 о 19.47 акт було отримано безпосередньо Терлецькою Ольгою Володимирівною , а 24.06.2024 безпосередньо Терлецькою Ольгою Володимирівною було здійснено відправку акту. Вказані експрес накладні додані до додаткових пояснень.

17.04.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про відвід суддів Смирнової Ю.М. від розгляду справи № 910/16021/24 в порядку п. 5 частини першої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

21.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про відвід судді Смирнової Ю.М.

Ухвалою суду від 21.04.2025 заяву відповідача про відвід судді Смирнової Ю.М. від розгляду справи № 910/16021/24 залишено без розгляду.

Згідно з частиною четвертою ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024 між ТОВ «Алекстехтрейд» (далі - Перевізник) та ТОВ «Транс-Буд-Торг» (далі - Замовник) був укладений Договір на перевезення вантажів № 26/03 (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Перевізник зобов`язується надати Замовнику послуги по перевезенню вантажу на території України згідно із письмовим замовленням на умовах, визначених цим договором, автомобільним транспортом, а Замовник прийняти й оплатити належним чином виконані Перевізником послуги по перевезенню.

3амовник зобов`язаний своєчасно підписувати документи, що були представлені Перевізником, для засвідчення належним чином факту надання послуг з перевезення та сплатити суму за надані послуги з перевезення вантажу (пп. 3.3.10. п. 3.3. Договору).

Умовами п. 3.4. Договору передбачено, що належне виконання Перевізником умов даного договору оформляється актом виконаних робіт, що підписується представником Перевізника і Замовника.

Вартість послуг по перевезенню вантажу становить 1 100,00 грн з ПДВ за годину роботи з використанням палива Замовника. Вартість послуг по перевезенню вантажу може змінюватися при зміні цін на дизельне паливо, паливно-мастильні матеріали, газ, електроенергію та при інфляції, про що письмово інформується Замовника (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що оплата наданих за даним договором послуг здійснюється шляхом внесення передоплати Замовником на рахунок Перевізника грошових коштів у розмірі 50% від вартості наданих послуг, після виконання замовлення Перевізником Замовник сплачує решту 50% протягом 1 банківського дня.

3амовник протягом 3 (трьох) робочих днів підписує надані Перевізником оригінальні 2 (два) примірники Акту надання послуг (далі - Акт), 2 (два) примірники даного Договору та 2 (два) примірники Замовлення і повертає Перевізнику 1 (один) примірник підписаного Акту, Договору та Замовлення або надає Перевізнику письмову мотивовану відмову, не пізніше 1 (одного) робочого дня, з дня отримання Акту, Договору та Замовлення від перевізника. Не підписання Замовником Акту, Договору та Замовлення протягом 3 (трьох) робочих днів без мотивованих причин відмови, є фактом визнання Замовником повного виконання Перевізником своїх зобов`язань визначених цим Договором (п. 5.4. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору за порушення Замовником термінів оплати послуг Перевізника, Замовник сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Строк дії даного договору встановлюється з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024. Після закінчення строку дії договору його умови залишаються дійсними стосовно всіх вантажів та кореспонденцій до остаточного розрахунку. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не попередить про його закінчення (розірвання), то він вважається пролонгованим на той же самий строк (п. 9.1. - п. 9.3. Договору).

Умовами п. 10.2. Договору передбачено, що даний договір набирає сили з моменту підписання.

В матеріалах справи відсутні докази попередження жодної зі сторін про закінчення (розірвання) Договору.

Згідно з п. 10.10. Договору, на момент підписання цього договору сторони зазначають: Перевізник є платником ПДВ та податку на прибуток на загальних умовах (пп. 10.10.1.); Замовник є платником ПДВ та податку на прибуток на загальних умовах (пп. 10.10.2.).

Замовник та Перевізник домовились про перелік транспортних засобів, а також про вартість надання транспортних послуг, а саме: тип транспортного засобу - самоскид; марка, модель - MAN TG41.400; реєстраційний номер НОМЕР_3 ; од.вим. - маш-год; ціна за маш-год з ПДВ - 1 100,00 грн, що підтверджено підписаним представниками сторін Додатком № 1 до Договору та скріпленим печатками товариств.

Як зазначає позивач, ним на виконання умов Договору здійснено перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 480 700,00 грн, що підтверджується Актом надання послуг № 9 від 29.05.2024 на загальну суму 394 900,00 грн (транспортні перевезення (самоскид MAN TG41.400 НОМЕР_3 в кількості 359 год.) та Актом надання послуг № 12 від 10.06.2024 на загальну суму 85 800,00 грн (самоскид MAN TG41.400 НОМЕР_3 в кількості 78 год.) підписаними представниками сторін без претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (наданих послуг) та скріпленими печатками товариств.

Проте, надані позивачем послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом за вказаними актами були оплачені відповідачем лише частково на загальну суму 380 000,00 грн, з яких: 26.03.2024 на суму 20 000,00 грн, 28.03.2024 на суму 80 000,00 грн, 10.04.2024 на суму 100 000,00 грн, 29.05.2024 на суму 100 000,00 грн, 10.06.2024 на суму 80 000,00 грн, у зв`язку заборгованість відповідача за надані позивачем послуги становить 100 700,00 грн.

04.12.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 03/12-1 від 03.12.2024 про погашення заборгованості у розмірі 100 700,00 грн, на підтвердження чого були надані копії накладної Нової пошти з фіскальним чеком та фіскальних чеків Укрпошта.

На підтвердження надання послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідачу, позивачем також були надані податкова накладна від 10.06.2024 № 2 на суму 85 800,00 грн, у тому числі ПДВ 14 300,00 грн з штампом «зареєстровано в ЄРПН» та електронним підписом та квитанцією від 02.07.2024 про прийняття зазначеної податкової накладної ДПС України (зареєстровано в ЄРПН за № ), а також Реєстр податкових накладних ТОВ «Транс-Буд-Торг» № 1 від 26.03.2024 на суму 20 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 10.04.2024), № 1 від 28.03.2024 на суму 80 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 12.04.2024), № 1 від 10.04.2024 на суму 100 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 25.04.2024), № 2 від 29.05.2024 на суму 194 900,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 18.06.2024), № 2 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 02.07.2024) та квитанції про прийняття зазначених податкових накладних ДПС України.

Оскільки претензія позивача, як вбачається з матеріалів справи, була залишена відповідачем без відповіді та належного виконання, заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг відповідачем здійснена не була, і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Пунктом 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору на перевезення вантажів № 26/03 від 26.03.2024, згідно з умовами якого позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом на території України.

Статтею 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі.

Згідно з частиною першою ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Умовами п. 3.4. Договору сторонами погоджено, що належне виконання Перевізником умов даного договору оформляється актом виконаних робіт, що підписується представником Перевізника і Замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору надано відповідачу послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 480 700,00 грн, що підтверджується Актом надання послуг № 9 від 29.05.2024 на загальну суму 394 900,00 грн (транспортні перевезення (самоскид MAN TG41.400 НОМЕР_3 в кількості 359 год.) та Актом надання послуг № 12 від 10.06.2024 на загальну суму 85 800,00 грн (самоскид MAN TG41.400 НОМЕР_3 в кількості 78 год.) підписаними представниками сторін без претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робі (наданих послуг) та скріпленими печатками товариств.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що директор ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецька Ольга Володимирівна не підписувала долучений до позовної заяви Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн, не проставляла на ньому печатку підприємства, а також не надавала іншим особам доручення на вчинення таких дій.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в період підписання Акту надання послуг № 12 від 10.06.2024 керівником (директором) ТОВ «Транс-Буд-Торг» була Терлецька Ольга Володимирівна, що відповідачем не заперечується.

Підпис керівника (директора) ТОВ «Транс-Буд-Торг» Терлецької О.В. на вказаному Акті надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн, як і на Акті надання послуг № 9 від 29.05.2024 на загальну суму 394 900,00 грн, проти підписання кого відповідач не заперечує, засвідчений печаткою товариства.

Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим; виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру (ст. 58-1 ГК України).

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи збігається така особа з відповідачем у даній справі) Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 918/780/18 та постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2024 у справі № 911/2502/22.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач звертався до правоохоронних органів з заявою про втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч його волі печатки, належної ТОВ «Транс-Буд-Торг». Докази, що у товаристві з цього приводу проводилось службове розслідування, матеріали справи також не містять.

З огляду на наведене, у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку печатка використовувалася проти волі ТОВ «Транс-Буд-Торг» та спірний акт підписаний іншою особою, ніж вказаною в ньому.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, в редакції, чинній на момент підписання акту здачі-приймання робіт (далі - Закон № 996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Пунктом 1.2. та 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній на момент підписання акту здачі-приймання робіт (далі - Положення № 88) визначено, що первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Частиною другою ст. 9 Закону № 996-XIV, що кореспондується з п. 2.3. Положення № 88, передбачено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, зокрема: посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п. 2.4. Положення № 88).

Верховний Суд у справі № 908/771/19 дійшов висновку, що акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підставі якого виникає обов`язок сплати. Суд касаційної інстанції, застосовуючи ст. 530 ЦК України, зазначив, що саме з часу їх отримання і підписання має відраховуватися строк, визначений у договорі.

Акти надання послуг № 9 від 29.05.2024 та № 12 від 10.06.2024 містять посилання на посаду директора ТОВ «Транс-Буд-Торг», підпис та печатку ТОВ «Транс-Буд-Торг».

Враховуючи вищевикладене, Акт надання послуг № 9 від 29.05.2024 на загальну суму 394 900,00 грн та Акт надання послуг № 12 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн відповідають вимогам ст. 9 Закону № 996-XIV, будь-які істотні недоліки у ньому відсутні, відтак суд приймає вказані акти як належний доказ на підтвердження надання позивачем послуг та їх прийняття відповідачем.

Також, судом прийнято до уваги, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основаним видом діяльності ТОВ «Транс-Буд-Торг» є інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. (43.99), що також обумовлює використання в своїй діяльності послуг автокрана.

На підтвердження реальності господарської операції щодо надання відповідачеві послуг на загальну суму 480 700,00 грн, позивачем також надано податкову накладну від 10.06.2024 № 2 на суму 85 800,00 грн, у тому числі ПДВ 14 300,00 грн, з штампом «зареєстровано в ЄРПН» та електронним підписом та квитанцією від 02.07.2024 про прийняття зазначеної податкової накладної ДПС України (зареєстровано в ЄРПН за № ), а також Реєстр податкових накладних ТОВ «Транс-Буд-Торг» № 1 від 26.03.2024 на суму 20 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 10.04.2024), № 1 від 28.03.2024 на суму 80 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 12.04.2024), № 1 від 10.04.2024 на суму 100 000,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 25.04.2024), № 2 від 29.05.2024 на суму 194 900,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 18.06.2024), № 2 від 10.06.2024 на суму 85 800,00 грн (зареєстровано в ЄРПН 02.07.2024) та квитанції про прийняття зазначених податкових накладних ДПС України, копії яких надані в матеріали справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом самоскидом MAN TG41.400 реєстраційний номер НОМЕР_3 в кількості загальній кількості 407 маш.год (359 маш.год. + 48 маш.год) на загальну суму 480 700,00 грн та прийняття їх відповідачем, що останнім не спростовано.

Плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства (ст. 311 ГК України).

Частиною першою ст. 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Умовами п. 5.1. Договору сторонами погоджено, що вартість послуг по перевезенню вантажу становить 1 100,00 грн з ПДВ за годину роботи з використанням палива Замовника, що кореспондується з умовами, погодженими сторонами у Додатку № 1 до Договору

За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що оплата наданих за даним договором послуг здійснюється шляхом внесення передоплати Замовником на рахунок Перевізника грошових коштів у розмірі 50% від вартості наданих послуг, після виконання замовлення Перевізником Замовник сплачує решту 50% протягом 1 банківського дня.

Проте, як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, надані позивачем послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом за вказаними актами були оплачені відповідачем лише частково на загальну суму 380 000,00 грн, з яких: 26.03.2024 на суму 20 000,00 грн, 28.03.2024 на суму 80 000,00 грн, 10.04.2024 на суму 100 000,00 грн, 29.05.2024 на суму 100 000,00 грн, 10.06.2024 на суму 80 000,00 грн, у зв`язку заборгованість відповідача за надані позивачем послуги становить 100 700,00 грн, з яких: 14 900,00 грн згідно Акту надання послуг № 9 від 29.05.2024 та 85 800,00 грн згідно Акту надання послуг № 12 від 10.06.2024.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Частинами першою та другою ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за надані позивачем послуги у розмірі 100 700,00 грн є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 13 762,27 грн пені, розрахованої за період з 12.06.2024 по 20.12.2024 (включно).

В силу приписів ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами четвертою та шостою ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.2. Договору, за порушення Замовником термінів оплати послуг Перевізника, Замовник сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

В силу положень частини шостої ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Продовження строку, передбаченого ст. 232 ГК України, на період дії в України воєнного стану, нормами діючого законодавства не передбачено.

Оскільки умовами Договору не погоджено іншого строку нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною шостою ст. 232 ГК України, враховуючи положення ст.ст. 251, 252 ЦК України, п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013, висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16, від 10.04.2018 у справі № 916/804/17 та від 10.09.2020 в справі № 916/1777/19, від 16.12.2021 у справі № 925/1386/19, висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20, суд вважає правомірним нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано згідно з частини шостої ст. 232 ГК України.

Перевіривши наданий розрахунок пені, судом встановлено, що він розрахований за період з 12.06.2024 по 20.12.2024 включно (192 дні), тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого частиною шостою ст. 232 ГК України, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок пені за період з 12.06.2024 по 11.12.2024 (183 дні), згідно з яким позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 13096,50 грн.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Також, у позовній заяві було зазначено, що на момент подання даної позовної заяви товариство понесло судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн, що засвідчується платіжним документом, оригінал якого долучено до первинної позовної заяви. Позивач по справі також очікує понести орієнтовані витрати на правничу допомогу, пов`язану із розглядом цієї позовної заяви, у розмірі 10 000,00 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Торг» (04210, м. Київ, пр. Івасюка Володимира, буд. 24, блок Г, прим. 61; ідентифікаційний код: 45147889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекстехтрейд» (12420, Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Зарічани, вул. Бориса Тена, буд. 2А; ідентифікаційний код: 42894299) 113 796 (сто тринадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 50 коп., з яких: 100 700 (сто тисяч сімсот) грн 00 коп. основного боргу та 13 096 (тринадцять тисяч дев`яносто шість) грн 50 коп. пені, а також судовий збір у розмірі 3 010 (три тисячі десять) грн 39 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова