ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2706/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Чуйко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Яловенко К.Б.;

від відповідача: Поляновський В.Г. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» (14013, м. Чернігів, пр. Перемоги, 139, офіс 413, ) до відповідача SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA (RUE SAINT-PIERRE 18, 1700 FRIBOURG, SWITZERLAND) про стягнення 509 086,09євро

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA про стягнення 509 086,09євро.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» посилається на неналежне виконання SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA умов укладеного між сторонами договору про надання послуг №15 від 01.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2024 відкрито провадження у справі №916/2706/24, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.11.2024 о 11:00, зупинено провадження до дати підготовчого засідання та зобов`язано ТОВ КРАНШИП надати переклад на французьку або англійську мову документів за переліком з метою звернення до компетентного органу Швейцарської Конфедерації із судовим дорученням для повідомлення Компанії про судове провадження.

В підготовчому засіданні від 19.11.2024 було оголошено перерву на 17.12.2024 о 11:00 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2024 викликано учасників справи у підготовче засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 13.12.2024, підготовче засідання 17.12.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 06.01.2025 призначено підготовче засідання на 11.02.2025 о 11:10 та викликано учасників справи у підготовче засідання.

В підготовчому засіданні від 11.02.2025 було оголошено перерву на 18.03.2025 о 12:10 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2025 викликано учасників справи у підготовче засідання.

17.03.2025 за вх.суду№8610/25 відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову.

В підготовчому засіданні від 18.03.2025 було оголошено перерву на 03.04.2025 о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

В підготовчому засіданні від 03.04.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2706/24.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, 01.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» (позивач, Виконавець) і SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA (відповідач, Замовник) був укладений договір про надання послуг №1S (далі договір), який регулює взаємовідносини між Виконавцем та Замовником, що стосуються послуг по навантаженню/розвантажуванню вантажів в місцях, визначених в Додатках до договору та інших послуг за заявкою Замовника (п. 1.1 договору).

Позивач зазначає, що згідно п. 2.1 договору Виконавець своїми силами і засобами здійснює навантаження/розвантаження річкових суден, барж, ліхтерів. Замовник не пізніше 3 днів до початку робіт повинен надати Виконавцю заявку в електронному вигляді із зазначенням передбачуваного обсягу завозу вантажу та графік приходу річкових суден, додаткових робіт та іншої необхідної інформації. Виконавець на підставі отриманої інформації підтверджує обсяги завозу вантажу, терміни прийому річкових суден, або пропонує змістити підхід судна на іншу узгоджену дату (п. 2.2 договору). На підставі п. 2.3 договору, за навантаження/розвантаження вантажів Замовник сплачує Виконавцю вартість наданих послуг відповідно до виставленого рахунку, на підставі ставок, що вказані в Додатках до цього договору.

Як зазначає позивач, укладеним між позивачем і відповідачем Додатком №1 від 01.04.2023 до договору (далі Додаток 1), був узгоджений наступний порядок здійснення відповідачем оплат наданих позивачем послуг по навантаженню/розвантажуванню зернових та олійних вантажів у 2023 роцi: в портопункті Кілія складає: 4,12євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження (п. 1.1 Додатку 1); на вантажному причалі на 40-км річки Дунай: 4,12євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження; в Ізмаїльському морському торговельному порту: 7,36євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження; комплексна ставка за навантажувально - розвантажувальні роботи в ліхтер (або судно, або баржу) в Морському торговельному порту Ізмаїл (Берегоукріплення №3) за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський р., с/рада Старонекрасівська, Комплекс будівель та споруд №12, з подальшою доставкою та перевантаженням на судно на рейді порту Ізмаїл складає: 10,00євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження. Укладеним між позивачем і відповідачем Додатком №2 від 01.09.2023 до договору (далі Додаток 2), був узгоджена оплата наданих позивачем послуг: накопичення вантажу відповідача в ліхтерах або баржах Підрядника в порту Ізмаїл перед завантаженням на флот відповідача коштує 3,00євро в том числі ПДВ (за кожну операцію завантаження/розвантаження за метричну тонну. Укладеним між позивачем і відповідачем Додатком №3 від 01.10.2023 до Договору (далі Додаток 3), був узгоджена оплата наданих позивачем послуг: вивантаження вантажу відповідача з флоту відповідача (суден, ліхтерів або барж) на причал або в автотранспорт в порту Ізмаїл коштує 3,00євро в том числі ПДВ за одну метричну тонну. За пунктом 3.1. договору всі платежі, пов`язані із з навантаженням/розвантаженням та обробкою суден, здійснюються відповідачем на підставі виставленого рахунку протягом 5 банківських днів після його виставлення. Відповідно до п. 3.2 договору, надання послуг підтверджується актом наданих послуг за минулий місяць, підписаним представниками обох сторін договору, причому їх електронні копії мають однакову юридичну силу за умови обов`язкового обміну оригіналами протягом 30 робочих днів.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання із надання послуг позивач виконував належним чином:

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_I_a від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги вивантаження вантажу відповідача з флоту відповідача (суден, ліхтерів або барж) в авто або на накопичувальний майданчик в порту Ізмаїл в обсязі 1363,760 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 4 091,28євро, у тому числі ПДВ 681,88євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_I_a від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок №STC-12/23_I_a від 31.12.2023 на суму 4 091,28євро, проте ні протягом 5 банківських днів після його виставлення, ні до часу звернення з цим позовом, відповідач своє зобов`язання з оплати 4 091,28євро за надані послуги за цим актом не виконав;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_I від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню розвантаженню зернових та олійних вантажів в Ізмаїльському морському торговельному порту в обсязі 22 107,120 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 162 708,41євро у тому числі ПДВ 27 118,07євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23-I від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_I від 31.12.2023 на суму 162 708,41євро. Проте ні протягом 5 банківських днів після його виставлення, ні до часу звернення з цим позовом, відповідач своє зобов`язання з оплати 162 708,41євро за надані послуги за цим актом не виконав;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23-I_n від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги навантажувально розвантажувальних робіт в ліхтер (або судно, або баржу) в Морському торговельному порту Ізмаїл (Берегоукріплення №3) за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський район, с/рада. Старонекрасівська, Комплекс будівель та споруд №12 з подальшою доставкою та перевантаженням на судно на рейді порту Ізмаїл в обсязі 926,580 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 9 265,80євро у тому числі ПДВ 1 544,30євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт № STC-12/23-I_n від 31.12.2023 р. позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23-I_n від 31.12.2023 на суму 9 265,80 євро. Проте ні протягом 5 банківських днів після його виставлення, ні до часу звернення з цим позовом, відповідач своє зобов`язання з оплати 9 265,80євро за надані послуги за цим актом не виконав;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_K_n від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню/розвантаженню зернових та олійних вантажів на вантажному причалі на 40-км річки Дунай в обсязі 50 241,780 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 206 996,15євро у тому числі ПДВ 34 499,36євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_K_n від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_K_n від 31.12.2023 на суму 206 996,15євро. Проте ні протягом 5 банківських днів після його виставлення, ні до часу звернення з цим позовом, відповідач своє зобов`язання з оплати 206 996,15євро за надані послуги за цим актом не виконав;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_K від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню/розвантаженню зернових та олійних вантажів в порто пункті Кілія в обсязі 30 588,460 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 126 024,45євро у тому числі ПДВ 21 004,08євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_K від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_K від 31.12.2023 на суму 126 024,45євро. Проте ні протягом 5 банківських днів після його виставлення, ні до часу звернення з цим позовом, відповідач своє зобов`язання з оплати 126 024,45євро за надані послуги за цим актом не виконав.

Позивач зазначає, що таким чином загальний розмір боргу відповідача на підставі договору, рахунків та Актів виконаних робіт від 31.12.2023 складає 509 086,09євро = 4 091,28 євро (за актом №STC-12/23_I_a від 31.12.2023 та Рахунком № STC-12/23_I_a від 31.12.2023) + 162 708,41 євро (за актом №STC-12/23_I від 31.12.2023 та Рахунком № STC-12/23_I від 31.12.2023) + 9 265,80 євро (за актом №STC-12/23-I_n від 31.12.2023 та Рахунком № STC-12/23-I_n від 31.12.2023) + 206 996,15євро (за актом №STC12/23_K_n від 31.12.2023 та Рахунком № STC-12/23_K_n від 31.12.2023) + 126 024,45євро (за актом №STC-12/23_K від 31.12.2023 та Рахунком № № STC-12/23_K від 31.12.2023).

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 509 086,09євро.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (в редакції закону, чинному на часу укладання Договору) суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами статті 32 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що Україна як держава і всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності несуть відповідальність за порушення цього або пов`язаних з ним законів України та/або своїх зобов`язань, які випливають з договорів (контрактів), тільки на умовах і в порядку, визначених законами України. Всі справи та питання щодо визначення відповідальності, які виникають при застосуванні цього та пов`язаних з ним законів України, підсудні судовим органам України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності мають право на судовий розгляд зазначених справ та питань.

Всі справи та питання щодо визначення відповідальності, які виникають при застосуванні цього та пов`язаних з ним законів України, підсудні судовим органам України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб`єкти господарської діяльності мають право на судовий розгляд зазначених справ та питань.

В свою чергу, положення статті 33 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачають, що у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що визначається цим та пов`язаними з ним законами України, можуть застосовуватися такі види відповідальності: майнова відповідальність; кримінальна відповідальність. Майнова відповідальність застосовується у формі матеріального відшкодування прямих, побічних збитків, упущеної вигоди, матеріального відшкодування моральної шкоди, а також майнових санкцій.

Статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України

Відповідно до положень статті 39 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

В свою чергу приписами статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин (частина 1). Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (частина 2). Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини (частина 3). Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим (частина 4).

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України "Про міжнародне приватне право" зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається в письмовій формі незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено законом або міжнародним договором України.

При цьому статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (частина 1). Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами (частина 2). Визначене згідно з частиною першою цієї статті право, як виняток, не застосовується, якщо за всіма обставинами правовідносини мають незначний зв`язок з визначеним правом і мають більш тісний зв`язок з іншим правом. Це положення не застосовується, якщо сторони (сторона) здійснили вибір права відповідно до частини першої цієї статті (частина 3).

При визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 7 Закону України "Про міжнародне приватне право").

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином.

Дійсність правочину, його тлумачення та правові наслідки недійсності правочину визначаються правом, що застосовується до змісту правочину (стаття 33 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно ж до частини 1 статті 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є: продавець за договором купівлі-продажу…

Положеннями статті 73 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, частина 1 статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачає, що процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

У той же час, частина 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначає, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Як зазначалось, умовами пункту 15 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 сторонами погоджено, що будь-який спір, який виникає при виконанні цього Контракту або у зв`язку із ним, має розглядатися Господарським судом Одеської області (адреса: проспект Шевченка, 29, м. Одеса, 65119, Україна) та відповідно до процесуального законодавства України. Правом, яке регулює цей Договір, є матеріальне право України.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги положення пункту 15 Договору, є правомірним звернення Позивача із позовом саме до Господарського суду Одеської області, у той же час, правом, яке регулює цей Договір, є матеріальне право України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як видно з матеріалів справи, 01.04.2023 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг №1S який регулює взаємовідносини між Виконавцем та Замовником, що стосуються послуг по навантаженню/розвантажуванню вантажів в місцях, визначених в Додатках до договору та інших послуг за заявкою Замовника.

Свої зобов`язання із надання послуг позивач виконував належним чином, що підтверджується наступним:

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_I_a від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги вивантаження вантажу відповідача з флоту відповідача (суден, ліхтерів або барж) в авто або на накопичувальний майданчик в порту Ізмаїл в обсязі 1363,760 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 4 091,28євро, у тому числі ПДВ 681,88євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_I_a від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок №STC-12/23_I_a від 31.12.2023 на суму 4 091,28євро;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_I від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню розвантаженню зернових та олійних вантажів в Ізмаїльському морському торговельному порту в обсязі 22 107,120 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 162 708,41євро у тому числі ПДВ 27 118,07євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23-I від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_I від 31.12.2023 на суму 162 708,41євро;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23-I_n від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги навантажувально розвантажувальних робіт в ліхтер (або судно, або баржу) в Морському торговельному порту Ізмаїл (Берегоукріплення №3) за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський район, с/рада. Старонекрасівська, Комплекс будівель та споруд №12 з подальшою доставкою та перевантаженням на судно на рейді порту Ізмаїл в обсязі 926,580 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 9 265,80євро у тому числі ПДВ 1 544,30євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт № STC-12/23-I_n від 31.12.2023 р. позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23-I_n від 31.12.2023 на суму 9 265,80 євро;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_K_n від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню/розвантаженню зернових та олійних вантажів на вантажному причалі на 40-км річки Дунай в обсязі 50 241,780 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 206 996,15євро у тому числі ПДВ 34 499,36євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_K_n від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_K_n від 31.12.2023 на суму 206 996,15євро;

- складеним і підписаним сторонами Актом виконаних робіт №STC-12/23_K від 31.12.2023, засвідчено, що згідно договору позивач надав відповідачеві послуги по навантаженню/розвантаженню зернових та олійних вантажів в порто пункті Кілія в обсязі 30 588,460 тон. Також цим актом засвідчена загальна вартість послуг 126 024,45євро у тому числі ПДВ 21 004,08євро. Під розрахунком вартості послуг міститься підпис посадової особи відповідача, відбиток його печатки та дата. На оплату вартості наданих послуг за Актом виконаних робіт №STC-12/23_K від 31.12.2023 позивач виставив відповідачу Рахунок № STC-12/23_K від 31.12.2023 на суму 126 024,45євро.

Додатком №1 від 01.04.2023 до договору (далі Додаток 1), був узгоджений наступний порядок здійснення відповідачем оплат наданих позивачем послуг по навантаженню/розвантажуванню зернових та олійних вантажів у 2023 роцi: в портопункті Кілія складає: 4,12євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження (п. 1.1 Додатку 1); на вантажному причалі на 40-км річки Дунай: 4,12євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження; в Ізмаїльському морському торговельному порту: 7,36євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження; комплексна ставка за навантажувально - розвантажувальні роботи в ліхтер (або судно, або баржу) в Морському торговельному порту Ізмаїл (Берегоукріплення №3) за адресою: Україна, Одеська область, Ізмаїльський р., с/рада Старонекрасівська, Комплекс будівель та споруд №12, з подальшою доставкою та перевантаженням на судно на рейді порту Ізмаїл складає: 10,00євро в тому числі ПДВ за метричну тону перевантаження. Укладеним між позивачем і відповідачем Додатком №2 від 01.09.2023 до договору (далі Додаток 2), був узгоджена оплата наданих позивачем послуг: накопичення вантажу відповідача в ліхтерах або баржах Підрядника в порту Ізмаїл перед завантаженням на флот відповідача коштує 3,00євро в том числі ПДВ (за кожну операцію завантаження/розвантаження за метричну тонну. Укладеним між позивачем і відповідачем Додатком №3 від 01.10.2023 до Договору (далі Додаток 3), був узгоджена оплата наданих позивачем послуг: вивантаження вантажу відповідача з флоту відповідача (суден, ліхтерів або барж) на причал або в автотранспорт в порту Ізмаїл коштує 3,00євро в том числі ПДВ за одну метричну тонну. За пунктом 3.1. договору всі платежі, пов`язані із з навантаженням/розвантаженням та обробкою суден, здійснюються відповідачем на підставі виставленого рахунку протягом 5 банківських днів після його виставлення.

Однак відповідач в порушення умов договору не здійснив оплат за надані позивачем послуги.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приписами статті 365 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Під час розгляду справи відповідачем 17.03.2025 до суду було заяву про визнання позову, відповідно до якої відповідачем було визнано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» про стягнення з відповідача SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA 509 086,09євро.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» до відповідачаTRADING COMPANI SA (про стягнення 509 086,09євро, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, визнані відповідачем та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 265 609,76грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 191, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» (14013, м. Чернігів, пр. Перемоги, 139, офіс 413, ) до відповідачаTRADING COMPANI SA (RUE SAINT-PIERRE 18, 1700 FRIBOURG, SWITZERLAND) про стягнення 509 086,09євро задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANI SA (RUE SAINT-PIERRE 18, 1700 FRIBOURG, SWITZERLAND) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» (14013, м. Чернігів, пр. Перемоги, 139, офіс 413, ) 509 086,09євро заборгованості, 265 609,76грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 28 квітня 2025 р. у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.04.2025 по 25.04.2025.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова