ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025м. ДніпроСправа № 904/686/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, матеріали справи

за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, 40002, м.Суми, вул.Роменська, буд.79/2,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", 51400, м.Павлоград, вул.Соборна, 99,

про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" заборгованості у розмірі 203 774,30грн та пені у розмірі 1 295,22грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 справу № 904/686/25 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою суду від 20.02.2025 позовну заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

25.02.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області - адвоката Мірошніченко Віталія Вікторовича, надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом.

Відповідно до частини третьої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною сьомою статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Судом було з`ясовано, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 була направлена відповідачу до його електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 03.03.2025.

За змістом частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Суд з`ясував, що відповідно до довідки про доставку електронного листа ухвала суду від 03.03.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача 03.03.2025 о 19:30 (а.с.36).

З урахуванням положень частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України 04.03.2025 відповідач отримав ухвалу суду від 03.03.2025.

Крім того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" убачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125585211) надіслано судом 03.03.2025, зареєстровано в реєстрі 05.03.2025 та забезпечено надання загального доступу 06.03.2025, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Отже відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі.

Так, ухвалою суду від 03.03.2025, з урахуванням вимог частини восьмої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ураховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (04.03.2025), граничним строком для подання відзиву на позовну заяву було 19.03.2025.

Також судом були враховані положення, встановлені Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, відповідно до яких нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Зважаючи на предмет та підстави позову у даній справи, суд доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже статтею 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами другою, третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі відповідач, постачальник) був укладений договір № 966/2 про закупівлю (а.с.8-11).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити замовнику товар: дизельне паливо (ДК021:2015:09130000-9 нафта і дистиляти, деталізований код 091342009-9 дизельне паливо) шляхом передачі талонів та/або скретч-карток, а замовник прийняти і оплатити такі товари. Кількість товару: дизельне паливо 4 500,00 літрів.

Постачальник поставляє товари замовнику за найменуванням, цінами та в кількості зазначених в специфікації до договору (додаток № 1) (пункт 1.2. договору).

Право власності на товар виникає у замовника з моменту фактичного отримання товару замовником відповідно до умов цього договору. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талонами та/або скретч-картками) на отримання товару відповідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року (пункт 1.3. договору).

Постачальник повинен передати замовнику товар, якість якого відповідає умовам ДСТУ, дійсним на лату отримання товару та іншим діючим стандартам на відповідний вид палива (пункт 2.1. договору).

Ціна договору становить 218 070,00грн з ПДВ 20 % 36 345,00грн (пункт 3.1. договору).

Станом на дату укладення договору ціна за одиницю (один літр) товару складає 48грн 46 коп з ПДВ (пункт 3.2. договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником рахунку-фактури на оплату товару, виставленого постачальником (пункт 4.1. договору).

Оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника (пункт 4.2. договору).

Замовник зобов`язаний сплатити вартість товару протягом трьох робочих днів з дня виставлення рахунку постачальником на умовах 100% попередньої оплати (пункт 4.3. договору).

Строк поставки товару з дати укладання договору до 15.12.2024 року (пункт 5.1. договору).

Асортимент та обсяг поставки визначається в письмових заявках замовника. На підставі отриманої заявки постачальником протягом одного робочого дня надсилається замовникові рахунок-фактура на оплату товару (пункт 5.2. договору).

Поставка талонів здійснюється замовнику за місцезнаходженням офісу постачальника в межах м.Суми уповноваженій особі замовника на підставі довіреності, а у разі іншого місцезнаходження офісу постачальника - за місцезнаходженням замовника за адресою: вулиця Роменська, буд.79/2, місто Суми, Сумська область, Україна, 40002 (доставка здійснюється постачальником за власний рахунок) (пункт 5.3. договору).

Строки поставки талонів та/або скретч-карток на товар: протягом 3 робочих днів після оплати замовником рахунку на оплату товару.

Термін поставки товару може продовжуватись сторонами у разі виникнення об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, визначених сторонами як достатніми та об`єктивними, у тому числі форс-мажорних обставин Зміни термінів поставки можливі за попередньо згодою двох сторін на підставі письмового звернення постачальника (пункт 5.4. договору).

Талони повинні містити назву мережі АЗС або бренд АЗС, на яких буде здійснюватися відпуск палива. Талони та/або скретч - картки повинні бути безстроковими та бути з однієї мережі АЗС, номіналом по 10-20 літрів (пункт 5.5. договору).

У разі відмови на АЗС здійснювати, заправку автомобілів замовника за скретч- картками/талонами, виданими постачальником, зобов`язання постачальника вважаються не виконаними, за що він несе відповідальність на умовах розділу VII цього договору (пункт 5.6. договору).

Постачальник гарантує наявність розгалуженої мережі власних, орендованих та/або партнерських автозаправних станцій, на яких повинна забезпечуватися заправка автотранспорту замовника по талонах (згідно з додатком № 2 до договору):

у м. Суми не менше двох АЗС;

у кожному районі Сумської області - у кількості не менше двох АЗС по кожному району (Сумський, Охтирський, Шосткинський, Романський, Конотопський);

у м.Київ - не менше двох АЗС;

за межами Сумської області по маршруту пересування автомобілів замовника, зокрема, в напрямках руху Суми-Київ, Суми-Харків, Суми-Полтава - не менше двох АЗС по кожному напрямку руху (пункт 5.7. договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату товару на умовах та в порядку, визначених розділом IV цього договору; приймати талони та/або скретч-картки за наданими постачальником видатковими накладними; інші обов`язки виконуються згідно умов цього договору (пункт 6.1. договору).

Відповідно до пункту 6.3. договору постачальник зобов`язаний:

- забезпечити поставку товару відповідно до умов договору та вимог ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне ЄВРО. Технічні умови» або технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднового та котельного палива (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927) і цілодобову заправку автомобілів замовника, включаючи вихідні та святкові дні. Заправка автотранспорту здійснюється відповідно до потреб замовника з видачею розрахункових документів (фіскальний чек) (підпункт 6.3.1. договору);

- забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, та на АЗС, визначених додатком № 2 до цього договору (підпункт 6.3.2. договору);

- сплатити суму штрафних санкцій, у випадку отримання замовником (його представниками) відмови у заправці автомобіля (-ів) на АЗС, визначених додатком № 2 до цього договору (підпункт 6.3.3. договору);

- при виявленні замовником дефектів талонів постачальник повинен змінити талони в асортименті та кількості вказаній в письмовій заявці замовника протягом п`яти робочих днів з дня отримання відповідної заявки (підпункт 6.3.4. договору);

- на запропонований товар під час його транспортування, виробництва, реалізації тощо застосовувати заходи із захисту довкілля, передбачені законодавством України (підпункт 6.3.5. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (пункт 7.1. договору).

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до умов цього договору, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник крім сплати зазначених штрафних санкцій повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (пункт 7.2. договору).

Пунктом 7.3. договору сторонами встановлено види порушень та санкції за них:

- у разі порушення умов зобов`язання щодо якості товару постачальник сплачує на користь замовника штраф у розмірі 20 відсотків ціни договору та негайно усуває недоліки за власний рахунок, несе іншу відповідальність передбачену законодавством України (підпункт 7.3.1. договору);

- у разі порушення строків виконання зобов`язання з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка їх вартості за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості (підпункт 7.3.2. договору);

- у разі видачі постачальником замовнику недійсних скретч-карток/талонів або відмови постачальника або АЗС-партнера від заправки автомобілем замовника за виданими скретч- картками/талонами, постачальник сплачує на користь замовника:

- штраф у розмірі 20 % від номінальної, вартості недійсних скретч-карток/талонів, за якими відмовлено у здійсненні заправки автомобілів замовника,

- пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості оплаченої партії товару за кожний день прострочення з дня неможливості здійснення заправки автомобілів замовника з вини постачальника (АЗС-партнера);

- протягом 5 (п`яти) робочих днів (з дати отримання письмової вимоги замовника) повертає замовникові вартість оплаченої ним партії товару у випадку неможливості заміни недійсних скретч-карток/талонів на дійсні та/або отримання замовником відмов постачальника та/або АЗС-партнера здійснювати заправку його автомобілів протягом періоду у більш ніж 7 календарних днів (підпункт 7.3.3. договору);

- за кожним фактом відмови постачальника та/або АЗС-партнера здійснювати заправку автомобілів замовника за скретч-картками/талонами, виданими постачальником згідно з цим договором, складається акт про порушення договірних зобов`язань, який підписується представниками замовника та постачальника та/або АЗС-партнера (залежно від місця надання такої відмови) (підпункт 7.3.4. договору);

- у випадку відмови представників постачальника та/або АЗС-партнера від підписання акту про порушення договірних зобов`язань, у ньому зазначається про це представниками замовника у кількості не менше 3 осіб. За таких обставин, акт про порушення договірних зобов`язань вважається належним чином оформленим та являється підставою для нарахування штрафних санкцій (підпункт 7.3.5. договору);

- підставою для нарахування замовником і сплати постачальником суми штрафних санкцій за відмову являється належним чином оформлений акт про порушення договірних зобов`язань (підпункт 7.3.6. договору);

- факт недійсності талонів та/або скретч-карток може бути зафіксований представниками замовника шляхом фотофіксації та/або відеофіксації на відповідній АЗС, на якій виявлено факт такої недійсності (підпункт 7.3.7. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 11.1. договору).

06.12.2024 року сторонами підписано специфікацію до договору № 966/2 про закупівлю від 06.12.2024 на загальну суму 218 070,00грн, у тому числі ПДВ 20 % - 36 345,00грн (додаток № 1) та перелік АЗС (додаток № 2) (а.с.12).

Договір та додатки до нього підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до нього.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору № 966/2 про закупівлю від 06.12.2024, строк дії договору, умови поставки, факт поставки/непоставки товару, загальна вартість поставленого/непоставленого товару, наявність прострочення поставки товару, правомірність заявленої до стягнення основної заборгованості та підстави нарахування пені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, ураховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Нормами частини першої статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина сьома статті 193 ГК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобов`язання повернути кошти.

Припис частини другої статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 175 ГК України).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір № 966/2 про закупівлю від 06.12.2024 визнавався недійсними у судовому порядку.

Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області на виконання умов договору перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 218 070,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4486 від 06.12.2024 (а.с.14).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" передані позивачу скретч-картки на отримання дизпалива у кількості 4 500 літрів, що підтверджується видатковою накладною № 0002/0003945 від 06.12.204 (а.с.15).

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами.

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу АЗС (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил №1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Згідно із вказаною Інструкцією талон - це спеціальний талон, придбаними за умовами та відпускною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

За своїм призначенням талони не можуть бути засобом розрахунків, адже, як оплата за паливо, на рахунок продавця за безготівковим розрахунком перераховуються гроші. У свою чергу, талон - це документ, який підтверджує право покупця на отримання вже оплаченого палива, що зберігається на АЗС.

У процесі отримання замовником паливо-мастильних матеріалів (дизельне паливо) на АЗС виявилось, що надані постачальником скретч-картки не забезпечені товаром, що унеможливило заправку транспорту замовника.

Як вбачається з актів про порушення договірних зобов`язань від 12.02.2025, 13.02.2025, 14.02.2025, 15.02.2025, 16.02.2025, 17.02.2025 та 18.02.2025, представниками АЗС було відмовлено у заправці автомобіля замовника дизельним паливом за скретч-карткою/талоном, виданий ТОВ «Тенегія» у зв`язку із відсутністю дизельного палива в мережі АЗС «ANP» (а.с.16-19).

Зазначені акти були підписані лише представниками замовника у кількості 3 осіб, у зв`язку із відмовою представників АЗС від підписання акту про порушення договірних зобов`язань.

Підпунктом 7.3.5. пункту 7.3. договору сторони передбачили, що у випадку відмови представників постачальника та/або АЗС-партнера від підписання акту про порушення договірних зобов`язань, у ньому зазначається про це представниками замовника у кількості не менше 3 осіб. За таких обставин, акт про порушення договірних зобов`язань вважається належним чином оформленим та являється підставою для нарахування штрафних санкцій.

Отже зазначені акти про порушення договірних зобов`язань вважаються належним чином оформлені.

Пунктом 5.6. договору сторонами передбачено, що у разі відмови на АЗС здійснювати, заправку автомобілів замовника за скретч-картками/талонами, виданими постачальником, зобов`язання постачальника вважаються не виконаними, за що він несе відповідальність на умовах розділу VII цього договору.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість за договором № 966/2 про закупівлю від 06.12.2024 складає 203 774,30грн (недопоставлене дизельне паливо в об`ємі 4 205 літрів), що підтверджується матеріалами справи, тому підлягає до стягнення.

Щодо нарахування пені у розмірі 1 295,22грн за період з 11.02.2025 по 18.02.2025.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста статті 232 Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до умов цього договору, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник крім сплати зазначених штрафних санкцій повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (пункт 7.2. договору).

Підпунктом 7.3.3. пункту 7.3. договору передбачено, що у разі видачі постачальником замовнику недійсних скретч-карток/талонів або відмови постачальника або АЗС-партнера від заправки автомобілем замовника за виданими скретч- картками/талонами, постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості оплаченої партії товару за кожний день прострочення з дня неможливості здійснення заправки автомобілів замовника з вини постачальника (АЗС-партнера).

Перевіривши розрахунок позивача, суд доходить висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 966/2 про закупівлю від 06.12.2024 у розмірі 203 774,30грн та пені у розмірі 1 295,22грн за період з 11.02.2025 по 18.02.2025.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області заявлено вимогу майнового характеру (205 069,52грн), то позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 460,83грн.

За подання позовної заяви через систему Електронний суд позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 076,04грн, про що свідчить платіжна інструкція № 5029 від 19.02.2025. Тому поверненню з Державного бюджету України підлягає 615,21грн.

Отже позивачем під час звернення з позовом до суду сплачена сума судового збору у більшому розмірі, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Суд не вирішує питання повернення судового збору, оскільки клопотання про його повернення позивачем не надавалось.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 2 460,83грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", 51400, м.Павлоград, вул.Соборна, 99, на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області, 40002, м.Суми, вул.Роменська, буд.79/2, заборгованість у розмірі 203 774,30грн (двісті три тисячі сімсот сімдесят чотири гривні 30 копійок), пеню у розмірі 1 295,22грн (одна тисяча двісті дев`яносто п`ять гривень 22 копійки) та судовий збір у розмірі 2 460,83грн (дві тисячі чотириста шістдесят гривень 83 копійки).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 30.04.2025

Суддя О.В. Перова