РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2025Справа № 910/9607/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Шмиги В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/9607/24

За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт»

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерства фінансів України

про солідарне стягнення 1447593,61 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Жарський І.Р.;

від відповідачів 1, 2: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт» (далі - відповідач 1) та фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1447593,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач-1 в порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №42448445-КД-1 від 12.06.2023, зобов`язання за яким забезпечені договором поруки №42448445-ДП-1/1, укладеним з відповідачем-2, не здійснює оплату щомісячних платежів, у зв`язку з чим позивачем заявлено до солідарного стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 668744,30 грн та заборгованість за процентами у розмірі 110105,01 грн. При цьому, враховуючи, що Міністерство фінансів України є гарантом за кредитним договором на підставі укладеного договору про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/55 від 05.04.2022 року, позивач просить також солідарно стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла з кредитного договору перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією у розмірі 668744,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/9607/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Міністерство фінансів України в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та призначено підготовче засідання у справі.

04.12.2024 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Міністерства фінансів України надійшли пояснення, у яких третя особа підтримала позовні вимоги в частині стягнення кредитних коштів та наголосила, що позивачем доведено належним чином правомірність заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією. При цьому, третя особа просила поновити строк на подання вказаних пояснень та здійснювати розгляду справи без її участі.

У судовому засіданні 05.12.2024 року, суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку третій особі на подачу пояснень по суті спору до дати фактичного подання та виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

Так, відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при розгляді справи суд керується принципом верховенства права.

Відповідно до Копенгагенського документа (Документ Копенгагенської наради Конференції щодо людського виміру НБСЄ, 1990) "верховенство права не зводиться лише до формальної законності, яка забезпечує правильність та узгодженість процесу творення і впровадження в життя демократичного ладу, а означає також і справедливість, засновану на визнанні та повному сприйнятті людської особи як найвищої цінності та яку гарантовано інститутами, що забезпечують рамки для її якнайповнішого вираження".

Таким чином, дотримання принципу верховенства права перебуває у тісному взаємозв`язку з забезпеченням права на доступ до правосуддя, в тому числі з реалізацією принципу змагальності сторін, який означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі "Ruiz-Mateos проти Іспанії", п. 63).

Принцип змагальності сторін нерозривно пов`язаний і з принципом рівності сторін. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що принцип рівності сторін у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах "Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та "Ankerl v. Switzerland" від 23 жовтня 1996 р., п. 38).

Виходячи з принципу верховенства права, з метою забезпечення принципу змагальності (статті 13 Господарського процесуального кодексу України) та всебічного, повного і об`єктивного визначення обставин справи, які підлягають встановленню, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження третій особі строку для подачі пояснень до дати фактичного їх подання та прийняття пояснень до розгляду.

Під час розгляду справи по суті, у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошувались перерви, зокрема, до 27.03.2025.

У судовому засіданні 27.03.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, третя особа не з`явилася, однак у поясненнях просила здійснювати розгляд справи без її участі.

У свою чергу, відповідач-1 в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце і дату судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача-1.

Відповідач-2 також у судові засідання не з`являлися, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, згідно відповіді №744589 від 16.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 18.

З метою повідомлення відповідача-2 про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу реєстрації відповідача-2, яка була встановлена судом згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру та співпадає з адресою, визначеною відповідачем-2 в договорі поруки.

Станом на дату розгляду справи конверти з ухвалами суду, які направлялися за адресою місця реєстрації відповідача-2, були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

За приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, дні проставлення у поштових повідомленнях відміток «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання», вважаються днями вручення відповідачу відповідних ухвал суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи і не повідомили суду про причини неявки, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачам був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім, відповідачі у визначений законом строк не подали ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у встановлений строк не подали до суду ані відзиви на позов, ані клопотання про продовження строку на їх подання, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.03.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 року між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт» (далі - позичальник) було укладено кредитний договір №42448445-КД-1 (далі - договір, кредитний договір) за умовами пункту 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни/строки. Кредитування за цим договором, в рамках програми банка «КУБ під заставу» (далі - «кредит») надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Відповідно до пункту А.1 договору вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія.

Пунктом A.2 договору встановлено ліміт цього договору: 1720000 грн (один мільйон сімсот двадцять тисяч гривень 0 копійок), на наступні цілі: фінансування оборотного капіталу. Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і відсотків або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання/повернення фінансової/матеріальної допомоги.

Згідно пункту А.3 договору кінцевий термін повернення кредиту 01.06.2026 року (перше червня дві тисячі двадцять шостого року ) (включно).

Рахунок для обслуговування кредиту: НОМЕР_1 (у гривні), отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, (IBAN - НОМЕР_2 ) (пункт А.4 договору).

За умовами пункту А.5 договору виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується: договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту А.6 договору тип процентної ставки за цим договором - фіксована. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 22.7 (двадцять два цілих сiм десятих) % річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом. У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється у розмірі 25.7 (двадцять п`ять цілих сiм десятих) % річних. Підписанням цього договору сторони домовилися, що нарахування процентів в розмірі, зазначеному в п.п. А.6.2 цього договору, не є зміною банком в односторонньому порядку умов цього договору, при цьому банк направляє позичальнику повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору та дати початку нарахування процентів згідно п.п. А.6.2 цього договору, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення належного стану виконання раніше порушеного(-их) зобов`язання (-нь), встановлених п.п. 2.2.14.1 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі зазначеному в п.п. А.6.1 цього договору, при цьому банк направляє повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п.п. А.6.1 цього договору та дати початку її нарахування

У випадку порушення позичальником термінів/строків погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1 цього договору позичальник сплачує банку проценти за користуванням кредитом від суми простроченої заборгованості за кредитом в наступних розмірах: у випадку порушення позичальником термінів/строків погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1 цього договору, позичальник сплачує банку процентну ставку, яка розраховується як розмір ставки, визначений згідно з п.п. А.6.1 цього договору, збільшений у 2 рази. У випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом, встановлених п.п. 2.2.3.1 цього договору та будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору, позичальник сплачує банку процентну ставку, яка розраховується як розмір ставки, визначений згідно з п.п. А.7.1 цього договору плюс 6 (шість) процентних пункта (пункт А.7 договору).

Згідно пункту А.8 договору датою сплати процентів за користування кредитними коштами є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, що наведений в додатку № 1 до цього договору (далі - графік погашення кредиту), який є невід`ємною частиною цього договору. У випадку несплати процентів за користування кредитом та/або непогашення заборгованості за кредитом у терміни, що визначені цим договором, такі суми є простроченою заборгованістю (за процентами та/або кредитом, відповідно).

За умовами пунктів 2.1.1 та 2.1.2 договору банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього договору. Надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених пп. 2.2.1, 2.2.13 цього договору. Видача кредиту або його частини згідно з умовами цього договору здійснюється банком після підписання сторонами цього договору з урахуванням строку, зазначеного у п.1.1 договору, але за відсутності обставин, передбачених пп. 2.2.18, 2.3.2 цього договору та за відсутності порушень позичальником умов цього договору.

Пунктами 2.2.2 та 2.2.3 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов цього договору, зокрема проценти за користування кредитом відповідно до пп. 4.1, 4.3 цього договору. Повернути кредит у терміни/строки, встановлені цим договором, в тому числі, але не виключно погашати заборгованість за кредитом у відповідності до п. А.8 цього договору; повернути кредит у терміни/строки, встановлені пп. А.3, 1.2, 2.3.2 цього договору.

Згідно пункту 2.3.2 договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі статтями 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, строки/терміни виконання яких не наступили, строки/терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або б) розірвати цей договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії цього договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або в) достроково розірвати цей договір та вимагати повернення коштів/погашення заборгованості у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації позичальника, у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим; якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; у випадку відмови позичальника у наданні інформації щодо структури власності, з якої можливо встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів); або г) згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором; або ґ) вимагати від позичальника оформлення додаткового забезпечення виконання його зобов`язань за цим договором (в т.ч. оформлення в іпотеку банку нерухомого майно); д) призупинити надання кредиту за цим договором.

Зобов`язання позичальника забезпечуються згідно з п. А.5 цього договору (пункт 3.1 договору).

Пунктом 4.8 договору встановлено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 4.9 договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами, та діє до терміну, що зазначений в п. А.3 цього договору, або до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором, в залежності від того, яка подія настане раніше (пункт 6.1 договору).

Додатком №1 до договору «Графік платежів» сторонами погоджено суму щомісячних кредитних платежів для погашення кредиту у розмірі 47777,78 грн кожного першого числа місяця у період з 01.07.2023 по 01.05.2026 включно, а 01.06.2025 суму у розмірі 47777,70 грн. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі та порядку сплати згідно п.А6-А8 договору. Цей додаток є невід`ємною частиною кредитного договору №42448445-КД-1 від 12.06.2023 року і його підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису.

12.06.2023 року між позивачем та відповідачем-1 з використанням кваліфікованого електронного підпису було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №42448445-КД-1 від 12.06.2023 (далі - додаткова угода №1), за умовами якої сторони узгодили внести зміни в договір, та викласти умови договору, що визначають порядок погашення кредиту та платність за його користування в наступній редакції: « 2.1 за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 22.7% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 9%; але не більше Індекс UIRD (3 міс.) +11% (обмеження встановлюється на дату укладання цієї додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1 цієї додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень; де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.

Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк повідомляє протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Чат Sender», а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.

Максимальний розмір базової ставки, який може бути застосований за цим договором, становить 30 % (тридцять процентів) річних.

2.4 позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п.п. 2.1 .- 2.3. цієї додаткової угоди».

При цьому, пунктом 1 додаткової угоди №1 сторони визначили, що, зокрема, позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 723. При цьому позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього.

Згідно пункту 2.12 додаткової угоди позичальник визнає та підтверджує, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.10 цієї додаткової угоди).

За змістом пункту 2.14 додаткової угоди грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до п. 2.10 цієї додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.

Сторонами не оспорювалася правомірність зазначеного договору, з урахуванням додаткової угоди, а тому в силу встановленої статті 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, цей договір є дійсним, а його положення беруться судом до уваги при розгляді спору.

Як встановлено судом, на виконання умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит, шляхом перерахування 12.06.2021 на рахунок № НОМЕР_2 відповідача-1 грошові кошти у розмірі 1720000,00 грн про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка по рахунку за період з 12.06.2023 по 30.07.2024 та відсутність з боку відповідача-1 претензій та повідомлень про порушення позивачем умов кредитного договору.

Позаяк, позичальник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо здійснення кредитних платежів у строки встановлені договором та додатками до нього сплативши лише 382511,40 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами частини 2 вищевказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно пункту А.3 договору кінцевий термін повернення кредиту 01.06.2026 року (включно).

При цьому, додатком 1 до кредитного договору погоджено графік та суму кредитних платежів.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем-1 було порушено зобов`язання по оплаті кредиту згідно установленого сторонами графіку.

Пунктом 2.3.2 договору визначено, що при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі статтями 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, строки/терміни виконання яких не наступили, строки/терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, у зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань щодо сплати кредиту у встановленому порядку, у відповідності до умов кредитного договору реалізував право на дострокове повернення кредиту, направивши 06.05.2024 року відповідачам повідомлення - вимогу №30612K9M0S026 від 01.05.2024, в якій просив погасити заборгованість у термін до 01.06.2024. При цьому, банк повідомив, що у випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 01.06.2024, строк повернення кредиту буде вважатися таким, що настав 01.06.2024.

Втім, зазначені вимоги були залишені відповідачами без відповіді та задоволення.

У той же час, як зазначалось вище, умовами додаткової угоди №1 сторони визначили, що грошові зобов`язання позичальника перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 723. При цьому позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього та позичальник визнає та підтверджує, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.10 цієї додаткової угоди).

Так, відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №723 (Порядок №723) в Україні запроваджено державну підтримки суб`єктів мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва у формі державних гарантій на портфельній основі.

Для забезпечення співпраці сторін, пов`язаною з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва, малого та середнього підприємництва між Міністром фінансів Марченко С.М., який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України на підставі Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375 (гарант), з однієї сторони, та Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (банк-кредитор), в особі Керівника Дирекції по роботі з бізнес-клієнтами Заіграєвим Є.О., який діє на підставі довіреності №8275-К-Н-О від 05.10.2021, з другої сторони було укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/55 від 05.04.2022 (далі - договір гарнтії), відповідно до умов пункту 6 якого гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь банку-кредитора безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед банком-кредитором за кредитними договорами, включеними до портфеля.

Сума сплати за гарантією - сума, що визначається за формулою, наведеною у підпункті 30 пункту 1 договору гарантії.

Відповідно до пункту 8 договору гарантії, гарантія вважається наданою на користь банку-кредитора з дати укладення такого договору.

Згідно пункту 11 договору гарантії, ставка гарантії на портфельній основі в будь-який момент не може перевищувати 50 відсотків (у разі надання гарантій у період воєнного стану) для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів за кредитами, що надаються суб`єктам господарювання сільськогосподарським товаровиробникам, - 80 відсотків протягом строку дії цього договору.

У разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу «Сплата за гарантією» цього договору (пункт 12 договору гарантії).

Відповідно до пункту 31 договору гарантії у разі настання гарантійного випадку банк-кредитор надсилає гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.

За змістом пункту 35 договору гарантії гарант на підставі вимог, отриманих від банку-кредитора, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору та на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії.

07.06.2024 року позивачем направлена до Міністерства фінансів України, як гаранта, та АТ «Укрексімбанк», як агента, вимога на сплату за гарантією №253 на суму 668744,30 грн та 17.06.2024 повідомлення відповідачам про надсилання вимоги гаранту.

03.07.2024 року Міністерством фінансів України була перерахована гарантія у розмірі 668744,30 грн за кредитним договором № 42448445-КД-1 від 12.06.2023.

Згідно пункту 38 договору гарантії у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки.

З метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується: 1) застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору за таким проблемним кредитом; 2) здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами (пункт 39 договору гарантії).

Кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом (але не більше загальної суми всіх сум сплати за гарантією, яка сплачена за таким проблемним кредитом, та пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору), та зараховуються гарантом насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим банк-кредитор робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість позичальника перед державним бюджетом (пункт 40 договору гарантії).

Пунктом 43 договору гарантії встановлено, що робота із стягнення з позичальника простроченої заборгованості перед державою проводиться банком-кредитором на підставі Порядку №723, ст.17 Бюджетного кодексу України та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур банку-кредитора та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках України до прийняття банком-кредитором обґрунтованого рішення про те, що подальше проведення такої роботи є економічно недоцільним. Таке рішення банку-кредитора повинно бути перевірене агентом та погоджене з гарантом протягом 30 банківських днів з дати отримання гарантом (з копією агенту) відповідного клопотання (строк погодження гарантом такого рішення може бути продовжений на обґрунтовану вимогу гаранта або агента).

Відповідно до частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою.

Отже, виходячи з умов договору гарантії та враховуючи належне виконання Міністерством фінансів України своїх зобов`язань за державними гарантіями шляхом перерахування відповідних коштів кредитору в рахунок погашення кредитної заборгованості, позивач набув право на зворотне стягнення такої суми.

Відтак, з урахуванням гарантійних виплат гаранта у відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 668744,30 грн та заборгованість перед державним бюджетом у розмірі 668744,30 грн.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктами А.6 та А.8 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 22.7 (двадцять два цілих сiм десятих) % річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом. У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.14.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється у розмірі 25.7 (двадцять п`ять цілих сiм десятих) % річних. Датою сплати процентів за користування кредитними коштами є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. У випадку несплати процентів за користування кредитом та/або непогашення заборгованості за кредитом у терміни, що визначені цим договором, такі суми є простроченою заборгованістю (за процентами та/або кредитом, відповідно).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується (пункт 4.8 та 4.9 договору).

Позивачем нараховано проценти за користування кредитом на підставі умов кредитного договору до вимоги про дострокове повернення кредиту в розмірі 110105,01 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів суд дійшов висновку його про обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Частина 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем кредитних коштів та факт порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань в частині повного їх повернення у встановленому кредитним договором порядку і строки, підтверджений матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 668744,30 грн, заборгованості за зворотною вимогою за сплаченою гарантією у розмірі 668744,30 грн та заборгованості по процентам у розмірі 110105,01 грн.

При цьому, позивач заявив про стягнення суми заборгованості з відповідачів солідарно, з огляду на те, що 12.06.2023 року між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) було укладено договір поруки №42448445-ДП-1/1 (далі - договір поруки), за умовами пункту 1.1 якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з позичальником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.

Терміни і визначення, що вживаються в договорі поруки використовуються у наступному значенні: позичальник - ТОВ «Виробнича група Артпласт», юридична адреса якого: 01001, Україна, м. Київ, просп. Георгія Нарбута, буд. 13, кв. 103., ідентифікаційний код юридичної особи 42448445; кредитний договір - кредитний договір № 42448445-КД-1 від 12.06.2023 року, укладений між кредитором та позичальником, а також усі додаткові договори, угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісійних винагород та інших умов, які є чинними на момент укладання цього договору або можуть бути укладені після його укладання; зобов`язання - зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору, виконання яких забезпечується порукою за цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Цим договором поручитель дає згоду на будь-які зміни умов кредитного договору, які не стосуються збільшення обсягу відповідальності поручителя відповідно до максимальних (граничних) умов кредитування, що вказані у цьому договорі (пункт 1.3 договору поруки).

Згідно пункту 1.4 договору поруки збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни умов кредитування за кредитним договором виникає в разі: 1) підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами, внаслідок внесення змін до кредитного договору, що пов`язані із збільшенням фіксованого розміру процентної ставки при застосуванні в кредитному договорі фіксованої процентної ставки або максимального розміру процентної ставки при застосуванні в кредитному договорі змінюваної процентної ставки; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення суми нарахованих процентів за користування кредитними коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення. При цьому не є збільшенням відповідальності поручителя, внаслідок зміни основного зобов`язання, у разі зміни розміру процентної ставки за користування кредитними коштами по кредитному договору, в бік її збільшення, при застосуванні в кредитному договорі змінюваної процентної ставки, із встановленим в кредитному договорі порядком її розрахунку та періодичністю зміни її (процентної ставки) розміру. У разі збільшення зобов`язань за кредитним договором поручитель укладає відповідну додаткову угоду (договір про внесення змін) до цього договору про це, у порядку, передбаченому п. 4.2 цього договору.

За умовами пункту 1.5 договору поруки поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, і заперечень щодо нього не має. Поручитель ознайомлений, що протягом строку дії кредитного договору істотні умови такого договору, в т.ч. тарифи, комісійні винагороди та інші платежі за кредитним договором можуть бути змінені. Кредитний договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 2.4.1 договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати за виконання зобов`язання за кредитним договором, а також виконати власні зобов`язання за цим договором. У випадку, якщо в процесі виконання цього договору, виникне необхідність сплатити податок на додану вартість, останній сплачується поручителем в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення в порядку, визначеному п. 5.2 цього договору. Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання позичальником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію (пункт 4.1 договору поруки).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За умовами ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1.2 договору поруки сторони передбачили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем-1 умов кредитного договору, суд вважає обґрунтованим стягнення із відповідачів солідарно заявленої до стягнення заборгованості за кредитом, сплаченою гарантією та процентами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачі під час розгляду справи не скористалися своїм правом на подання відзиву, як і не надали доказів, які б свідчили про відсутність у них обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що ні відповідач-1, як боржник за кредитним договором, ні відповідач-2, як поручитель, не надали доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 178, 202, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення у розмірі 1447593,61 грн задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт» (02125, м. Київ, пр-т Визволителів, буд. 13, оф. 103, ідентифікаційний код 42448445) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 668744 (шістсот шістдесят вісім тисяч сімсот сорок чотири) грн 30 коп., заборгованість за процентам у розмірі 110105 (сто десять тисяч сто п`ять) грн 01 коп. та заборгованість за зворотною вимогою за сплаченою гарантією у розмірі 668744 (шістсот шістдесят вісім тисяч сімсот сорок чотири) грн 30 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича група Артпласт» (02125, м. Київ, пр-т Визволителів, буд. 13, оф. 103, ідентифікаційний код 42448445) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір у розмірі 8685 (вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн 56 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код 14360570) судовий збір у розмірі 8685 (вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн 56 коп.

5. Видати накази позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тексу рішення складено та підписано 29.04.2025.

СуддяТ.В. Васильченко