РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2025Справа № 910/779/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія"

2) Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

При секретарю судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Галака Інна Олександрівна - представник за ордером серії АА №1531712 від 20.01.2025;

від відповілача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія" (далі - Товариство, відповідач-1) та Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Адміністрація, відповідач-2), в якому просить:

- визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з посади виконуючого обов`язки директора Товариства за власним бажанням з дня прийняття судового рішення у даній справі;

- зобов`язати Адміністрацію внести відповідні зміни до відомостей про керівника Товариства, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника і підписанта Товариства;

- зобов`язати Адміністрацію внести відповідні зміни до відомостей про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) Товариства, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціарного власника (контролера) Товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/779/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.02.2025. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

10.02.2025 через загальний відділ діловодства суду від Адміністрації надійшов відзив.

Відповідач-1 правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов, не скористався, хоча про розгляд справи №910/779/25 був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач-1 був належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 відкладено підготовче засідання на 11.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/779/25 до судового розгляду по суті на 15.04.2025.

У судове засідання 15.04.2025 відповідачі 1, 2 не з`явилися, хоча про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник Кислиці Т.О. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 15.04.2025 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.11.2024 №.01.2011 проведено державну реєстрацію Товариства (номер запису: 0027298).

Згідно цього ж витягу 13.08.2014 ОСОБА_1 було призначено директором Товариства.

Разом із цим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази укладення з позивачем трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною 12 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Рішенням Загальних зборів Товариства, оформленого протоколом №4 від 12.06.2019, затверджено Статут Товариства у новій редакції (далі - Статут).

Як вбачається з інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, учасником Товариства є ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), розмір частки у статутному капіталі складає 3 582,77 грн (90%). Також вказана особа зазначена кінцевим бенефіціарним власником (контролером) відповідча-1, тип володіння - пряме.

23.08.2023 було проведено державну реєстрацію про вихід позивачки зі складу учасників Товариства на підставі поданої нею заяви від 21.08.2023 №3778. Вказана обставина також визнається Адміністрацією.

Однак, не зважаючи на вихід ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань залишився запис про те, що позивачка є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) відповідча-1, тип володіння - пряме, із часткою у статутному капіталі у розмірі 10%.

19.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Товариства із заявою про звільнення її з посади директора Товариства.

Однак вказана заяви були залишена без відповіді та задоволення.

Позивачем, як директором Товариства, повідомленням від 23.11.2024 скликано позачергові Загальні Збори Товариства, проведення яких призначено на 23.12.2024, початок об 11:00 за адресою: АДРЕСА_2 .

У вказаному повідомленні також визначено порядок денний:

1) про звільнення з посади В.о. директора Товариства ОСОБА_1 ;

2) призначення нового керівника Товариства;

3) про внесення змін до відомостей про кінцевих бенефіціарних власників Товариства у зв`язку із виходом ОСОБА_1 із переліку учасників (засновників) Товариства;

4) про надання повноважень керівнику (директору) Товариства для проведення державної реєстрації вказаних вище змін в уповноважених органах (та в ЄДР).

Призначені на 23.12.2024 позачергові загальні збори Товариства не відбулися у зв`язку з неявкою учасника, що підтверджується відповідним актом від 23.12.2024.

Враховуючи те, що з незалежних від позивача причин, учасником Товариства не було вирішено питання про припинення повноважень позивача як директора та кінцевого бенефіціарного власника Товариства, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 ГК України).

Коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством, тобто спірні правовідносини випливають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 та від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон №2275-VIII).

Частиною 13 статті 39 Закону №2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 98 ЦК України).

Відповідно до пунктів 7, 15 частини 2 статті 30 Закону №2275-VIII та пункту 2.1. Статуту питання щодо обрання та припинення повноважень директора Товариства належить до виключної компетенції Загальних зборів.

Статтею 31 Закону №2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).

Аналогічне положення міститься в пунктах 2.1.5., 2.1.6. Статуту.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства. При цьому, директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону №2275-VIII та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.

Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону №2275-VIII, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Директор скликає Збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику Товариства (пункт 2.1.11. Статуту).

Виконавчий орган зобов`язаний повідомити учасників Товариства не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати проведення Зборів учасників. Вказане повідомлення надсилається в наступний спосіб: шляхом поштового відправлення на поштову адресу кожного учасника Товариства (пункт 2.1.12. Статуту).

У повідомленні про Збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту Товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін (пункт 2.1.12. Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, до складу учасників входили: ОСОБА_1 (частка у статутному капіталі 10%) та ОСОБА_2 (частка у статутному капіталі 90%).

Відповідно до положень частини 1 статті 24 Закону №2275-VIII учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється (частина 4 статті 24 Закону №2275-VIII).

Аналогічні положення закріплені в пунктах 3.4., 3.4.3. Статуту.

Як було раніше встановлено судом, на підставі заяви від 21.08.2023 №3778 23.08.2023 було проведено державну реєстрацію про вихід позивачки зі складу учасників Товариства. Вказана обставина також визнається Адміністрацією.

Отже, на момент звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду ОСОБА_2 був єдиним учасником Товариства.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що згідно з приписами статті 37 Закону №2275-VIII у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Тим не менш, ОСОБА_1 як директор Товариства зверталася до Товариства із заявою від 19.11.2024 про звільнення її з посади директора.

Також, позивачем було складено повідомлення від 23.11.2024 про скликання позачергових загальних зборів Товариства, проведення яких призначено на 23.12.2024, початок об 11:00 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, судом взято до уваги той факт, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, адреса якого: місто санкт-петербург, проспект загородний, будинок АДРЕСА_1 .

За частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Разом із цим, суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 було введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і триває нині.

Відповідно до Заяви Міністерства закордонних справ України від 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з росією.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку росії та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією та республікою білорусь.

З огляду на вищевикладене, у позивача була відсутня можливість відправлення поштової кореспонденції з України в російську фередацію.

Станом на момент розгляду даної справи заява позивача про звільнення не розглянута, відповідне рішення учасником Товариства не прийнято. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не було спростовано відповідачами.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 №8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Отже, неприйняття учасником Товариства рішення є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення повноважень як директора.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону та практики їх застосування Верховним Судом, суд зазначає, що таке порушене право підлягає поновленню в судовому порядку, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення повноважень як керівника відповідача-1.

Крім цього, суд також звертає увагу позивача на те, що Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі №1-2/2010 зазначив, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Як було раніше встановлено судом, матеріали справи не містять доказів укладення з позивачем ані трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII, ані цивільно-правового договору. Сторони не стверджували про існування таких обставин.

Оскільки Товариство не укладало з ОСОБА_1 трудового договору (контракту)/цивільно-правового договору, суд дійшов висновку про те, що між нею та Товариством не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20).

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відносини з управління товариством є однією із складових корпоративних відносин владно-управлінського характеру, а також виходячи із дії принципу jura novit curia ("суд знає закони") та буквального тлумачення частини 13 статті 39 Закону №2275-VIII, суд вважає, що позовна вимога про визнання припиненими трудових відносин підлягає задоволенню шляхом припинення повноважень ОСОБА_1 як директора Товариства.

Крім цього, суд зазначає, що повноваження позивача як директора Товариства будуть припинені у зв`язку з набранням рішенням суду законної сили, а не з дня його прийняття.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача-2 виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника, підписанта і кінцевого бенефіціарного власника (контролера) відповідача-1.

Вимогу позивача щодо виключення з ЄДР запису про директора товариства у господарській юрисдикції необхідно розглядати разом із вимогою про визнання трудових відносин припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність і ефективність обох зазначених вимог має оцінюватися судом під час розгляду справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її переконання, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

За приписами частини 2 статті 5 ГПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено, серед іншого, висновок про те, що повноваження директора як посадової особи законодавець пов`язує з моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ. У цій частині Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 не відступила від вказаного висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що процедура припинення повноважень особи як директора Товариством має супроводжуватись внесенням відповідного запису (виключення директора) що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення повноважень позивача як директора відповідача-1, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо зобов`язання Адміністрації внести відповідний запис є належним та ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення його порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога також підлягає задоволенню.

Також, як було раніше зазначено, за наявною інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) відповідча-1, тип володіння - пряме, із часткою у статутному капіталі у розмірі 10%.

За приписами статті 641 ГК України підприємства, крім державних та комунальних підприємств, зобов`язані встановлювати свого кінцевого бенефіціарного власника (контролера), регулярно оновлювати і зберігати інформацію про нього та надавати її державному реєстратору у випадках та в обсязі, передбачених законом.

Термін "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" розуміється у значенні, що вживається в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - Закон №361-IX) кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.

Кінцевим бенефіціарним власником є:

для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);

для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);

для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.

При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону №361-IX юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.

Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни.

У відповідності до частини 3 статті 51 Закону №361-IX юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно з абзацом 3 пункту 9 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у разі зміни кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи державна реєстрація змін до відомостей про кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи проводиться протягом 30 робочих днів з дня виникнення таких змін.

Оскільки вимога ОСОБА_1 про припинення її повноважень як керівника визнана судом обґрунтованою, остання вийшла зі складу учасників Товариства, не має ані частки у статутному капіталі, ані права голосу, єдиним учасником є інша фізична особа, і матеріали справи не містять жодних доказів непрямого вирішального впливу на діяльність Товариства, тому ОСОБА_1 не є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) відповідача-1, а тому відповідні відомості мають також бути виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, оскільки даний спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача-1, судові витрати суд покладає на Товариство, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Припинити повноваження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія" (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 37480471).

3. Зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 42; ідентифікаційний код 37308812) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) як керівника і підписанта Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія" (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 37480471).

4. Зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 42; ідентифікаційний код 37308812) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) як кінцевого бенефіціарного власника (контролера) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія" (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 37480471).

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ляпунов і компанія" (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код 37480471) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 7 267 (сім тисяч двісті шістдесят сім) грн 20 коп. судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частинами 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 01.05.2025.

СуддяСергій МУДРИЙ