ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 911/1339/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Яковченко Р.Г. (в залі суду);

від відповідача: Гаврись Я.Б. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО»

на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024, повний текст рішення складено 17.09.2024

у справі № 911/1339/23 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО»

про стягнення 2391931,95 грн основного боргу за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019 р., 354305,67 грн. інфляційних втрат, 91677,73 грн. 3% річних

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» про стягнення 8 477 170,55 грн заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019, у тому числі 6 401 324,56 грн основного боргу, 1 135 845,64 грн пені, 494 016,95 грн штрафу, 354 305,67 грн інфляційних втрат, 91 677,73 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з несвоєчасною оплатою наданих послуг з передачі електричної енергії відповідно до умов договору № 0423-02013 від 26.06.2019 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з квітня 2022 р. по квітень 2023 р., що, в свою чергу, має наслідком нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.08.2024 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 2 018 49669 грн основного боргу, 354 305,67 грн інфляційних втрат, 91 677,73 грн 3% річних, 36 967,20 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням, Публічне акціонерне товариство «ЦЕНТРЕНЕРГО» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго». Скасувати частково Рішення Господарського суду Київської області № 911/1339/23 від 22.08.2024 в частині стягнення із ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» 2 464 480,09 грн., з яких: 2 018 496,69 грн. основний борг за Договором № 0423-02013 від 26.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, 354 305,67 грн інфляційних втрат, 91 677,73 грн - 3% річних та в даній частині прийняти нове рішення, яким відмовити ПрАТ «НЕК «Укренерго» у задоволенні позову. В іншій частині, Рішення Господарського суду Київської області № 911/1339/23 від 22.08.2024 залишити без змін.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, позовна вимога щодо стягнення з відповідача основного боргу не підлягала задоволенню судом у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують виникнення у відповідача основного боргу у сумі 2 018 496,69 грн.

Скаржник зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він отримував належним чином від відповідача повідомлення про планові обсяги послуги передачі, що унеможливлює вважати позовні вимоги позивача щодо основного боргу і в цілому такими, що обґрунтовані та базуються на належних доказах відповідно до вимог процесуального законодавства, тобто, доказів отримання позивачем належним чином від відповідача повідомлення про планові обсяги послуги передачі - у паперовій формі, або, отримання позивачем належним чином від відповідача повідомлення про планові обсяги послуги передачі - у електронній формі.

Скаржник звертає увагу суду, що позивач не надав належних доказів того, що він отримав від відповідача такі повідомлення про плановий обсяг послуги у спосіб визначений пунктом 9.4 договору, тобто, вимога процесуального законодавства щодо доведення обставини, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог - позивачем не виконана. Також, позивач не зазначив, яка саме подія сталася для того, аби у відповідача виник обов`язок з оплати фактично отриманого обсягу послуг за договором. Позивач додав до позовної заяви ряд документів, акти приймання-передачі послуги за договором, та рахунки за послуги з передачі електричної енергії, але, такі документи надані без пояснень природи їх виникнення, та без підтвердження повноважень осіб, які їх підписали.

Також скаржник вказує на те, що матеріали справи не містять жодного доказу фактичного надання послуг позивачем у період з оспорюваний період (з квітня 2022 по квітень 2023 року), а лише підписані певною особою позивача акти приймання-передачі послуг не є достатніми доказами надання послуги, натомість потрібно досліджувати реальність вчинених операцій та дій, які і є сутністю послуги. Враховуючи що факт прострочення грошового зобов`язання не доведено, отже і відсутні підстави для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат та в даній частині позов не підлягає задоволенню, а рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що направлення листів про планові обсяги послуги є обов`язком саме відповідача, який передбачений договором. Відтак, навіть у своїй апеляційній скарзі відповідач повідомляє суд про те, що ним порушувався обов`язок щодо направлення повідомлень про плановий обсяг послуги у спосіб, передбачений договором, водночас, у редакції додаткової угоди № 2 від 10.11.2021 абз. 1 п. 3.1 договору викладено наступним чином: плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому місяці.

Позивач вказує на те, що відповідачем протягом розгляду даної справи здійснено часткову оплату суми боргу за Договором в загальному розмірі 4 382 827,92 грн. Здійснення вказаних оплат не оспорювалось відповідачем при розгляді судом клопотання про закриття провадження в частині стягнення основного боргу у справі (в оплаченій частині).

Позивач зазначає, що своєю поведінкою відповідач порушує принципи добросовісності. Так, відповідач оспорює факт отримання актів приймання-передачі послуги, відповідних рахунків, водночас, ним було здійснено часткову оплату коштів на погашення заборгованості за договором, яка виникла, в тому числі і на підставі зазначених Актів.

Узагальнені доводи додаткових письмового пояснення

Позивач у додаткових поясненнях від 25.02.2025 вказав на те, що ним надано таблицю розрахунків, у якій визначено окремими графами початок та закінчення нарахувань 3-х відсотків річних, кількість днів прострочення, суми нарахованих компенсаційних втрат, а щодо розрахунків інфляційних втрат, то вони були долучені до позовної заяви окремим додатком. У розрахунках інфляційних втрат визначено початок та день закінчення розрахунку, індекс (сукупний) інфляції за відповідні періоди та сума відповідних нарахувань.

Відповідач у письмових поясненнях від 03.03.2025 зазначив про те, що відповідно до розрахунків інфляційних втрат, позивач здійснює їх нарахування за періоди що становлять менше 15 днів, однак, з урахуванням судової практики Верховного Суду, за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Також відповідач зазначив про те, що у справі № 910/8475/23 рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2023, яке залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 та Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 14.05.2024, було відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «НЕК «Укренерго» про стягнення заборгованості, пені, інфляційної втрат та 3% річних, в тому числі із підстав необґрунтованості наданого позивачем розрахунку. Відповідач надав таблицю, у якій наведено свої аргументи щодо підстав відхилення стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засідання 04.03.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 04.03.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2024 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 44 360,64 грн.

21.10.2024 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23.

Колегія суддів, проаналізувавши вказані доводи, надані апелянтом докази на підтвердження своїх аргументів, враховуючи загальновідому суспільству інформацію про тимчасову окупацію та знищення виробничих потужностей Публічного акціонерного товариства «Центренерго», безумовно, розуміючи наслідки дії вказаних обставин не лише для відповідача, а і для держави України та населення в цілому, врахувавши розмір судового збору, який необхідно сплатити, вважає за можливе як виняток, з метою забезпечення права на апеляційне оскарження, задовольнити клопотання відповідача та відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови у цій справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 задоволено клопотання відповідача та відстрочено Публічному акціонерному товариству «Центренерго» сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови у даній справі. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23. Призначено справу № 911/1339/23 до розгляду у судовому засіданні 03.12.2024.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві о 10:28, яка тривала 36 хв, судове засідання розпочалось об 11:48.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 відкладено розгляд справи № 911/1339/23 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 на 21.01.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судових засіданнях 21.01.2025, 11.02.2025 та 27.02.2025 оголошувались перерви до 11.02.2025, 27.02.2025 та 04.03.2025, відповідно.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміни колегії суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/1339/23 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Позивач - Приватне акціонерне товариство «НЕК «Укренерго» є юридичною особою, що утворена 29.07.2019, як акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «НЕК «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення Державного підприємства «НЕК «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

ПрАТ «НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, всіх прав та обов`язків ДП «НЕК «Укренерго» відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802 та п. 3.2 статуту НЕК «Укренерго».

Як вбачається із матеріалів справи, 26.06.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013, згідно з п. 1.1 якого позивач, (Оператор системи передачі, ОСП) зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а відповідач зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

26.06.2019 позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019.

10.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019, відповідно до якої сторони виклали даний договір у новій редакції.

Відповідно до п. 3.1 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Регулятором (НКРЕКП), та оприлюднюється позивачем на власному веб-сайті в мережі Інтернет.

Ціна договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих відповідачем, за договором користувачем, повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання відповідачем повідомлень, плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

2) фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.

Відповідно до п. 4.2 договору планові обсяги послуги відповідач зобов`язаний подавати позивачу до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю.

Пунктом 5.1 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Умовами п. 5.2 договору встановлено, що відповідач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги позивача наступним чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.3 договору у разі зміни планових обсягів послуги протягом розрахункового місяця відповідач передає позивачу повідомлення про зміну обсягів послуги. Позивач протягом 5 робочих днів з моменту отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у разі зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії позивач здійснює розрахунок належної до сплати вартості послуги за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішенням Регулятора про зміну тарифу.

Відповідно до п. 5.5 договору відповідач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати та на підставі отриманого акта приймання-передачі послуги, який позивач надає відповідачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих позивачем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком», з використанням кваліфікованого електронного підпису цієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно, адміністратором комерційного обліку (АКО).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Сервісі згідно з вимогами Правил ринку.

Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді позивач направляє відповідачу. Відповідач здійснює підписання акта коригування наданої послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акта позивачу. Оплату вартості послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості послуг, відповідач здійснює протягом 3 банківських днів з дня отримання акта.

Умовами п. 5.6 договору передбачено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від позивача за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги відповідач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення позивачу повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє відповідача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо відповідач користувач не надає позивачу повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Згідно з п. 5.7 договору, у випадку порушення будь-яких термінів розрахунку за цим договором відповідач сплачує позивачу пеню в розмір 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Пунктом 8.3 договору встановлено, що відповідач зобов`язується, зокрема, повертати позивачу підписані зі свого боку акти у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього договору; здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 9.1 договору планові обсяги передачі електроенергії відповідач зобов`язаний подавати позивачу до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Позивач протягом 5 робочих днів погоджує планові обсяги передачі і повертає їх відповідачу. Позивач протягом перших 11 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє відповідачу акт приймання-передачі наданої послуги.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2021. Якщо відповідач не направив позивачу у строк, не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається подовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 13.1 договору).

На виконання пункту 9.1 договору відповідач повідомив позивача про планові обсяги передачі електричної енергії на відповідні місяці, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями № 07/603 від 17.02.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії в березні 2022р., б/н, б/д щодо обсягів з передачі електричної енергії у квітні 2022р., № 07/997 від 27.04.2022 та № 07/1103 від 11.05.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії у травні 2022р., № 07/1200 від 24.05.2022 та № 07/1311 від 07.06.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії в червні 2022р., № 07/2030 від 22.08.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії у вересні 2022р., № 07/2657 від 31.10.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії в листопаді 2022р., № 24/3070 від 08.12.2022 щодо обсягів з передачі електричної енергії помісячно, починаючи з січня 2023р. по грудень 2023р.

Натомість позивачем направлено відповідачу планові рахунки-фактури із погодженням планового обсягу споживання електричної енергії та її вартості, а саме - № 0423-02013/11/04/2022 від 11.04.2022 на суму 55 495,96 грн, № 0423-02013/15/04/2022 від 15.04.2022 на суму 55 495,96 грн, № 0423-02013/20/04/2022 від 20.04.2022 на суму 55 495,96 грн, № 0423-02013/05/05/2022 від 05.05.2022 на суму 49 772,16 грн, № 0423-02013/10/05/2022 від 10.05.2022 на суму 49 772,16 грн, № 0423-02013/16/05/2022 від 16.05.2022 на суму 49 772,16 грн, № 0423-02013/20/05/2022 від 20.05.2022 на суму 99 544,32 грн, № 0423-02013/29/08/2022 від 29.08.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/05/09/2022 від 05.09.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/09/09/2022 від 09.09.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/15/09/2022 від 15.09.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/20/09/2022 від 20.09.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/04/11/2022 від 04.11.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/10/11/2022 від 10.11.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/15/11/2022 від 15.11.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/21/11/2022 від 21.11.2022 на суму 33 181,44 грн, № 0423-02013/28/12/2022 від 28.12.2022 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/05/01/2023 від 05.01.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/10/01/2023 від 10.01.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/16/01/2023 від 16.01.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/20/01/2023 від 20.01.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/27/02/2023 від 27.02.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/06/03/2023 від 06.03.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/10/03/2023 від 10.03.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/15/03/2023 від 15.03.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/20/03/2023 від 20.03.2023 на суму 91,27 грн, № 0423-02013/29/03/2023 від 29.03.2023 на суму 103,26 грн, № 0423-02013/05/04/2023 від 05.04.2023 на суму 103,26 грн, № 0423-02013/10/04/2023 від 10.04.2023 на суму 103,26 грн, № 0423-02013/14/04/2023 від 14.04.2023 на суму 103,26 грн, № 0423-02013/20/04/2023 від 20.04.2023 на суму 103,26 грн, № 0423-02013/05/04/2023 від 05.04.2023 на суму 103,26 грн.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу, зокрема, з березня 2022 р. по березень 2023 р. послуги з передачі електричної енергії, що підтверджується актами приймання-передачі послуг за березень 2022 р. на суму 197 787,52 грн, за квітень 2022 р. на суму 937 886,68 грн, за травень 2022 р. на суму 829 375,49 грн, за липень 2022 р. на суму 518 599,78 грн, за серпень 2022 р. на суму 546 278,48 грн, за вересень 2022 р. на суму 297 193,30 грн, за жовтень 2022 р. на суму 447 219,04 грн., за листопад 2022 р. на суму 592 736,24 грн, за грудень 2022 р. на суму 2 572 244,30 грн, за січень 2023 р. на суму 79 496,93 грн., за березень 2023 р. на суму 373 435,26 грн, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.

Також позивачем направлено відповідачу на оплату фактичні рахунки-фактури № 0423-02013/04/04/2022 від 04.04.2022 на суму 197 787,52 грн, № 0423-02013/04/05/2022 від 04.05.2022 на суму 1 135 674,20 грн, № 0423-02013/06/06/2022 від 06.06.2022 на суму 1 965 049,69 грн, № 0423-02013/05/08/2022 від 05.08.2022 на суму 2 354 055,46 грн, № 0423-02013/05/09/2022 від 05.09.2022 на суму 2 501 278,48 грн, № 0423-02013/05/10/2022 від 05.10.2022 на суму 2 532 191,53 грн, № 0423-02013/07/11/2022 від 07.11.2022 на суму 2 969 614,99 грн, № 0423-02013/07/12/2022 від 07.12.2022 на суму 3 407 055,04 грн.

Також позивачем направлено відповідачу акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 30.04.2022 (сума коригування 938 792,11 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.05.2022 (сума коригування 819 579,91 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.07.2022 (сума коригування 496 029,35 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.08.2022 (сума коригування 565 399,70 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 30.09.2022 (сума коригування 313 987,67 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.10.2022 (сума коригування 451 366,04 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 30.11.2022 (сума коригування 591 381,19 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.12.2022 (сума коригування 2 576 465,40 грн), акт коригування до акту приймання-передачі послуги від 31.01.2023 (сума коригування 86 137,98 грн).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснювались часткові оплати за надані позивачем послуги з передачі електричної енергії, що підтверджується, зокрема, наданою АТ «Ощадбанк» інформацією про надходження грошових коштів на поточний рахунок ПрАТ «НЕК «Укренерго» за період з 26.06.2019 по 29.03.2023.

Позивач зазначає, що відповідачко до п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 2), в якому зазначено, що за наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном виникнення, платежі, які здійснювалися відповідачем, зараховувалися у погашення заборгованості за більш ранні періоди.

Відповідач у встановлений договором строк не здійснив повну оплату наданих послуг, внаслідок чого в останнього станом на січень 2023р. утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 6 401 324,56 грн.

23.01.2023 позивач звернувся до відповідача з листом № 01/4379, в якому було заявлено вимогу про виконання договірних зобов`язань та сплату заборгованості за надані позивачем послуги з передачі електричної енергії у сумі 6 401 324,56 грн.

Враховуючи, що станом на час подання позовної заяви відповідач не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором і не сплатив на користь позивача 6 401 324,56 грн за послуги з передачі електричної енергії, останнє і звернулось з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що за заявою позивача б/н від 22.07.2024 (вх. № 7873/24 від 22.07.2024) про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, господарський суд першої інстанції ухвалою суду від 25.07.2024 позов ПрАТ «НЕК «Укренерго» до ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у справі № 911/1339/23 залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення 1 135 845,64 грн пені та 494 016,95 грн штрафу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував, що підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують виникнення в останнього основного боргу в сумі 6 401 324,56 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем вжито заходи для отримання від Адміністратора комерційного обліку додаткових доказів правомірності заявлених позовних вимог, а саме: дані комерційного обліку, завантажених ППКО до платформи ММС (згідно з Порядком підготовки та надання даних комерційного обліку постачальниками послуг комерційного обліку електричної енергії) по відповідних віртуальних точках комерційного обліку щодо об`єктів відповідача - Зміївської ТЕС, Вуглегірської ТЕС та Трипільської ТЕС за 2022 р. та 2023 р.).

Так, з долучених до матеріалів справи копій платіжних інструкцій, зокрема, № 1075424с7с від 01.05.2023, № dd78b6b2e2 від 24.05.2023, № 6c602464ba від 24.05.2023, № dddefc6ae4 від 24.05.2023, № aa4f027c00 від 24.05.2023, № ee651f9211 від 24.05.2023, № e7736a795 від 24.05.2023, № 1308 від 21.06.2023, № 1732 від 22.06.2023, № 1736 від 22.06.2023, № 1733 від 22.06.2023, № 1734 від 22.06.2023, № 1735 від 22.06.2023, № 2106 від 31.07.2023, № 2107 від 31.07.2023, № 3108 від 31.07.2023, № 2109 від 31.07.2023, № 2110 від 31.07.2023, № 2111 від 31.07.2023, № 2117 від 17.08.2023, № 2318 від 17.08.2023, № 2319 від 17.08.2023, № 3056 від 13.09.2023, № 3057 від 13.09.2023, № 3058 від 13.09.2023, № 3059 від 13.09.2023, № 3621 від 20.10.2023, № 3618 від 20.10.2023, № 3620 від 20.10.2023, № 3623 від 20.10.2023, № 3617 від 20.10.2023, № 3619 від 20.10.2023, № 3622 від 20.10.2023, № 3937 від 22.11.2023, № 3941 від 22.11.2023, № 3938 від 22.11.2023, № 3935 від 22.11.2023, № 3936 від 22.11.2023, № 3983 від 22.11.2023, № 3939 від 22.11.2023, № 3940 від 22.11.2023 вбачається, що відповідач сплатив на користь позивача 4 382 827,87 грн.

Колегією суддів апеляційної інстанції враховано те, що з наведених вище оплат заборгованість у розмірі 373 435,26 грн відповідачем сплачено до звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у даній справі, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією платіжної інструкції № 1075424с7с від 01.05.2023, натомість, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» № 01/21446 від 02.05.2022 подана до суду 02.05.2023 (вх. № 1154/23 від 02.05.2023), в той час як 373 435,26 грн боргу сплачено відповідачем 01.05.2023, у зв`язку із чим, господарським судом першої інстанції правомірно закрито провадження у справі за відсутністю предмету спору в частині позовних вимог про стягнення 4 009 392,61 грн, що зазначено в ухвалі Господарського суду Київської області від 25.07.2024, натомість, підстави для закриття провадження у справі № 911/1339/23 в частині стягнення 373 435,26 грн основного боргу відсутні, оскільки зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі, позаяк на час звернення позивача до суду і відкриття провадження у справі спір у цій частині вже був відсутнім.

Однак, відповідачем не надано доказів оплати послуг згідно із договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019 в сумі 2 018 496,69 грн (6 401 324,56 грн - 4 009 392,61 грн - 373 435,26 грн), як не надано доказів і відсутності такої заборгованості ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0423-02013 від 26.06.2019, з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем станом на час вирішення спору у розмірі 2 018 496,69 грн, і зазначена сума є доведеною, обґрунтованою, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 354 305,67 грн інфляційних втрат та 91 677,73 грн 3% річних, відповідач, у свою чергу, заперечив щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних та просив зменшити їх розмір на 99%.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема, неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, а їх розмір, заявлений до стягнення, не може бути зменшений судом на підставі приписів ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України.

Невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання як з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.

Наведений висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 р. у справі № 925/654/22, від 09.11.2022 р. у справі № 904/5899/21.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що формули розрахунків 3% річних та інфляційних втрат є різними, зокрема, враховуючи те, що 3% річних розраховується за кількість днів прострочення, натомість інфляційні втрати, відповідно до Рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 № 62-97р - сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат окремо (окремими розрахунками).

При перевірці розрахунку 3% річних, доданого позивачем до позовної заяви (а.с. 16-26, т. І), колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що арифметично правильною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є сума 3% річних у розмірі 91 348,22 грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат, доданого позивачем до позовної заяви (а.с. 27-36, т. І), колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що сума інфляційних втрат є більшою, ніж заявлено позивачем у позовній заяві, тому, у зв`язку із неможливістю суду вийти за межі позовних вимог, інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають суму у розмірі 354 305,67 грн.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції вказує на те, що позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за кожним рахунком окремо, при цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що суми заборгованості змінювались, в тому числі і від часткових сплат, водночас, перевіривши, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що інфляційні втрати нараховувались на суми заборгованості, які не зменшувались у періоди, достатні для здійснення таких нарахувань.

Враховуючи встановлені обставини справи, те, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, враховуючи неможливість суду вийти за межі позовних вимог, перевіривши розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, доданий до позовної заяви, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2 018 496,69 грн основного боргу, 354 305,67 грн інфляційних втрат, 91 348,22 грн 3% річних.

Доводи скаржника про те, що позивачем не надано доказів того, що він отримував належним чином від відповідача повідомлення про планові обсяги послуги передачі, що унеможливлює вважати позовні вимоги позивача щодо основного боргу і в цілому такими, що обґрунтовані та базуються на належних доказах відповідно до вимог процесуального законодавства, спростовуються абз. 1 п. 3.1 Договору, у редакції додаткової угоди №2 від 10.11.2021, відповідно до якого, плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих відповідачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць, а у разі ненадання або несвоєчасного надання відповідачем повідомлень плановим обсягом Послуги визначається фактичний обсяг наданої Послуги у попередньому розрахунковому місяці.

Враховуючи викладене, інші доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення та не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи те, що колегією суддів, при перерахунку встановлено, що арифметично правильним розміром 3% річних є сума у розмірі 91 348,22 грн, тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а згідно із ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Київської області від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2024 у справі № 911/1339/23 скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 329,51 грн трьох процентів річних та прийняти нове рішення про відмову у позові у цій частині, здійснивши перерозподіл судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код 22927045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код 00100227) 2 018 496,69 грн основного боргу, 354 305,67 грн інфляційних втрат, 91 348,22 грн. 3% річних, 36962,26 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

3. В решті рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код 22927045) до Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 44 360,64 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код 00100227) на користь Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код 22927045) 3,95 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Київської області.

6. Справу № 911/1339/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 28.04.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім