ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. Справа№ 910/7699/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «Лтава Град» : Григорчук І.О.- за ордером серії АІ № 1727023 від 05.11.2024;

від ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» : Земляна І.О. - за ордером серії АА №1566875 від 16.04.2025;

від арбітражного керуючого Каратуна Є.Є. : Єрохін І.О. - за ордером серії ВВ №1047787 від 15.04.2025;

від ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро» : Дикань А.П. - за ордером серії АІ № 1666565 від 01.08.2024.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 (суддя Яковенко А.В., повний текст ухвали складено та підписано - 26.07.2024) в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління № 13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Град»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 (суддя Яковенко А.В., повний текст ухвали складено та підписано - 26.07.2024), зокрема, визнано кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на суму 115 568 231,85 грн, з яких 87 140,00 грн - вимоги першої черги, 115 481 091,85 грн - вимоги четвертої черги; Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк Товариству з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23; скасувати пункт 1 ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги та ухвалити в цій частині нове рішення про відхилення вказаних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, скаржник вважає, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваної ухвали, не досліджено факт звернення ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро» до суду із заявою про грошові вимоги до Боржника після спливу 30-денного строку, який передбачено ч. 1 ст. 45 КУзПБ, а тому безпідставного останнього визнано кредитором з вирішальним голосом.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд не дослідив оригінали документів ТОВ «Хмельницьке управління № 13 «Електро», які додані до заяви від 14.07.2024 про визнання грошових вимог.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

28.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить, задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс»; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до Боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління № 13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відхилити вказані вимоги у повному обсязі.

05.11.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останнє просить суд, залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс», а ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 - залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: ОСОБА_1, Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 у справі № 910/7699/23 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7699/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

29.08.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7699/23.

Слід зазначити, що головуючий суддя (суддя - доповідач) Отрюх Б.В. перебував у відпустці з 02.09.2024 по 22.09.2024 (включно).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 у справі № 910/7699/23, зокрема, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 залишено без руху.

25.09.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі № 910/7699/23, поміж іншого, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7699/23; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 призначено на 06.11.2024.

04.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» надійшла заява на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 у справі № 910/7699/23.

22.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє просить, відмовити Товариству з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4145/24 від 04.11.2024 у зв`язку з ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 08.10.2024 про звільнення у відставку судді ОСОБА_1 , призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7699/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 910/7699/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 910/7699/23 оголошено перерву у даній справі до 27.11.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4536/24 від 25.11.2024 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 19.11.2024 про звільнення у відставку судді Полякова Б.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7699/23.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 у справі № 910/7699/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 у справі № 910/7699/23 оголошено перерву у даній справі до 04.12.2024; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» надати колегії суддів Північного апеляційного господарського суду для огляду у судовому засіданні 04.12.2024 оригінали: договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Космо Плаза» б/н від 30.03.2020; додаткової угоди № 1 від 29.12.2020 до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Космо Плаза» б/н від 30.03.2020; додаткової угоди № 2 від 27.12.2021 до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Космо Плаза» б/н від 30.03.2020; додаткової угоди № 3 від 23.12.2022 до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Космо Плаза» б/н від 30.03.2020; вимоги вих. № 04-1 від 04.05.2023 щодо оплати вартості частки за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Космо Плаза» б/н від 30.03.2020.

04.12.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 у справі № 910/7699/23, поміж іншого, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» про відкладення судового засідання; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 відкладено на 22.01.2025.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/219/25 від 20.01.2025 у зв`язку із перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7699/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/7699/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/7699/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/7699/23 в судовому засіданні було оголошено перерву у справі № 910/7699/23 до 12.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 910/7699/23 оголошено перерву у справі № 910/7699/23 до 16.04.2025.

Заяви/клопотання учасників справи

07.01.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» надійшло клопотання про витребування документів.

12.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» надійшло клопотання про призначення судової технічної експертизи документів у справі.

За п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З аналізу приписів ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були подані у строк визначений судом.

В судовому 12.02.2025 розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» про витребування документів та про призначення судової технічної експертизи документів у справі, заслухавши думку присутніх представників учасників справи, колегія суддів порадившись на місці дійшла висновку про залишення клопотань без розгляду, оскільки зазначені клопотання подані скаржником з пропуском строку для їх подання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що документи, які просить витребувати скаржник в клопотанні не впливають на вирішення даного спору.

Явка представників учасників справи

16.04.2025 у судове засідання з`явилися представники ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс», ТОВ «Лтава Град», арбітражного керуючого Каратуна Є.Є. та ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 16.04.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «Фактор плюс» просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги скасувати та ухвалити нове рішення, яким відхилити вимоги ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро».

Представник арбітражного керуючого Каратуна Є.Є. також просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представники ТОВ «Лтава Град» та ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро» заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 в оскаржуваній частині - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 відкрито провадження у справі № 910/7699/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича.

14.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» звернулося із заявою кредитора боржника на суму 126 816 075,00 грн.

У заяві з кредиторськими вимогами заявник посилався на те, що 30.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» (покупець) укладено договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» (ідентифікаційний код 34232987), за умовами якого продавець в порядку та на умовах, визначених у договорі, передає у власність покупцеві, належну йому частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» у розмірі 64,016%, номінальною вартістю 126 816 075,00 грн, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити її вартість.

Пунктами 2.1., 2.2 цього договору передбачено, що відчуження частки в статутному капіталі Товариства здійснюється шляхом укладення даного договору, підписання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства, а також проведення відповідної державної реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державна реєстрація змін до відомостей про товариство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо продажу частки та підписання акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства здійснюється після оплати вартості такої частки в розмірі та строки, визначені в пункті 3.1 договору.

За змістом п. 3.1 вказаного договору визначено, що продаж частки в статутному капіталі Товариства, зазначеної в п. 1.1 Договору здійснюється за 126 816 075,00 грн, які сплачуться покупцем після підписання договору в строк до 31.12.2020.

Згідно з п. 3.2 договору, оплата вартості частки здійснюється Покупцем в безготівковій формі, шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Продавця, зазначений в договорі.

Пунктом 5.1 зазначеного договору передбачено, що з моменту державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо продажу частки в статутному капіталі товариства покупець набуває права та обов`язки учасника товариства.

Відповідно до п. 7.1. договору зазначено, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

29.12.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою п. 3.1 договору викладено в новій редакції та продовжено строки розрахунків щодо сплати вартості частки в статутному капіталі Товариства до 31.12.2021.

В подальшому, 27.12.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, якою продовжено строки розрахунків щодо сплати вартості частки в статутному капіталі товариства до 31.12.2022.

Так, за змістом додаткової угоди від 23.12.2022 № 3 до договору строки розрахунків щодо сплати вартості частки в статутному капіталі товариства продовжено до 30.04.2023.

Враховуючи те, що на виконання умов зазначеного договору ТОВ «Лтава Град» не здійснило оплату вартості частки за договором купівлі-продажу від 30.03.2020 на користь ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро», останнє звернулося до боржника з відповідною вимогою № 04-1 від 04.05.2023, яка залишилась без задоволення.

Отже, станом на дату подання заяви у ТОВ «Лтава Град`перед існує грошове зобов`язання щодо оплати вартості частки за договором купівлі-продажу від 30.03.2020 у сумі 126 816 075,00 грн.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України »Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви (абз. 5 ст. 1 КУзПБ).

Згідно з ч. 3 ст. 45 КУзПБ, зокрема, заява кредитора має містити розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені) та виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування.

Враховуючи наведені вище положення ч. 3 ст. 45 КУзПБ можна зробити висновок про те, що заявник кредиторських вимог сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (такий висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 13.01.2022 у справі №10/Б-921/1442/2013).

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема ст.ст. 45, 46, 47 КУзПБ.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, відносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» від 30.03.2020.

Так, за умовами зазначеного договору від 30.03.2020 боржник - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» взяв на себе обов`язок сплатити сплати вартість частки в статутному капіталі Товариства до 30.04.2023 у розмірі 126 816 075,00 грн.

Проте, як встановлено судом, боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» неналежним чином виконало своє зобов`язання щодо вчасної і повної оплати вартість частки в статутному капіталі Товариства та не сплатило на користь ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро» 126 816 075,00 грн в установлений договором строк, і зворотного належними та допустимими доказами не доведено.

При цьому, враховуючи п.2.2., п. 3.1 вказаного договору від 30.03.2020 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА», боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лтава Град» сплачує обумовлену суму попередньої оплати за відступлення частки в статутному капіталі Товариства у визначений договором строк, а потім вже здійснюється державна реєстрація змін до відомостей про Товариство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо продажу частки та підписання акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства, зокрема, після оплати вартості такої частки в розмірі та строки.

Таким чином, положення Договору від 30.03.2020 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» передбачають здійснення боржником попередньої оплати за відступлення частки в статутному капіталі Товариства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 ЦК України. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 ЦК України (частина 1 статті 693 ЦК України).

Дана правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.08.2023 у справі № 927/211/22.

Відповідно до частини 1 статті 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

При цьому враховуючи положення Кодексу України з процедур банкрутства, то за цим Кодексом передбачений інший процесуальний інструмент, який передбачає специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Враховуючи вище зазначене, судом встановлено укладений між сторонами договір від 30.03.2020 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» наразі є чинним та не розірваним сторонами в судовому порядку чи шляхом укладення додаткової угоди, як і не містять матеріали справи доказів визнання недійсним в установленому законом порядку цього договору від 30.03.2020.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зобов`язаний дотримуватися принципу оцінки доказів, згідно з яким на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовує доводи і заперечення сторін.

Суд має реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, місцевий господарський суд, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, вірно встановив, що в порушення взятих на себе обов`язків за договором від 30.03.2020 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМО ПЛАЗА» не було здійснено боржником - ТОВ «Лтава Град» на користь ТОВ «Хмельницьке управління №13 «Електро» 126 816 075,00 грн вартості частки в статутному капіталі Товариства у визначений договором строк, і зворотного належними доказами, в розумінні ст. ст. 76-77 ГПК України, не доведено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний господарський суд, правомірно визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» до боржника - на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги.

Таким чином, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 в частині визнання грошових вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» до боржника на суму 126 821 443,00 грн, та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/7699/23 в частині визнання кредитором у справі № 910/7699/23 по відношенню до боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницьке управління №13 «Електро» на суму 126 821 443,00 грн, з яких 5 368,00 грн - вимоги першої черги, 126 816 075,00 грн - вимоги четвертої черги залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 910/7699/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков