ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Справа № 906/171/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Ткачу Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 (повний текст - 02.10.2024) у справі №906/171/21 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго"

до 1. Головного управління ДФС у Житомирській області

2. Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органами досудового слідства на суму 1087800,00 грн (відповідно до заяви про зміну предмету позову від 24.04.2024 (вх.г/с №01-44/1331/24 від 25.04.2024) нова ціна позову - 897591,00 грн)

за участю представників:

прокурор (апелянт) Немкович І.І. (в залі суду);

позивача Ревуцький С.Б., Костюкевич-Тарнавська О.В. (в режимі відеоконференції)

відповідачів не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго" до Головного управління ДФС у Житомирській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органами досудового слідства.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго": 897591,00грн в рахунок відшкодування збитків (упущеної вигоди) та 13463,86грн судового збору.

Зокрема, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 було повернуто апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21 заявнику разом з доданими до неї документами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№932/25 від 28.02.2025).

В скарзі прокурор, зокрема зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову не враховано та не прийнято до уваги обставини, встановлені рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 02.03.2021 у справі №295/13971/20 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Житомирської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з держави України за рахунок коштів державного бюджету України на користь позивача 1500000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27.03.2021 рішення Богунського районного суду міста Житомира від 02.03.2021 змінено в частині мотивів визначення періоду перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, вказавши період з 02.02.2011 по 11.06.2019, а розмір відшкодування моральної шкоди - 601800 гривень. Апеляційним судом визначено розмір моральної шкоди за період притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, з моменту затримання ОСОБА_1 слідчим в порядку ст.115 КПК України 1960 року (02.02.2011) і до набрання виправдувальним вироком законної сили після його перегляду апеляційним судом (11.06.2019). Саме за цей період апеляційний суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 601800 грн (як розмір відшкодування моральної шкоди згідно усталеної судової практики). Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість загальної суми моральної шкоди - 1500000 грн. При цьому, як зазначив апеляційний суд, матеріалами справи підтверджується, що на час відкриття кримінального провадження ОСОБА_1 обіймав посаду директора ТОВ «Полісся ГазЕнерго», одним з найбільш економічно розвинутих газових підприємств України, та обумовлено отримання значних доходів, яких ОСОБА_1 був позбавлений внаслідок незаконного переслідування. Саме такі доводи зазначив апеляційний суд, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 23.09.2021 касаційну скаргу Житомирської обласної прокуратури залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції у незмінній апеляційним судом частині та постанову суду апеляційної інстанції без змін.

З посиланням на зазначене вище прокурор вважає, що господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення у справі №906/171/21 неповно з`ясовано та досліджено усі обставини справи.

Також прокурор стверджує про безпідставне твердження суду першої інстанції, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, протягом 2011 року щодо ТОВ «Полісся ГазЕнерго» подано ряд позовів до Господарського суду Житомирської області від контрагентів та прийнято рішення про стягнення з останнього боргу у справах: №17/5007/24/11, №18/5007/38/11, №17/5007/29/11, №17/5007/36/11, №10/5007/38/11, №21/5007/954/12, оскільки, за доводами прокурора, із матеріалів цих справ вбачається, що зобов`язання за договорами ТОВ «Полісся ГазЕнерго» виникли ще у 2010 році та їх невиконання ніяким чином не пов`язується із здійсненням органами досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , яке розпочалось лише у 2011 році.

Звертає увагу, що згідно Висновку експерта судово-економічної експертизи від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК розмір збитків (упущеної вигоди) в сумі 1087800,00 грн, які понесло ТОВ «Полісся ГазЕнерго», якщо би вказане товариство здійснювало господарську діяльність з наведеними контрагентами за звичайних умов у 2011 році з урахуванням уточнення показників, в даному експертному провадженні позивачем не визначений.

Прокурор зазначає, що згідно матеріалів справи та даних фінансового звіту форми №2-М за 2011 рік, поданого ТОВ «Полісся ГазЕнерго», останнє отримало чистий дохід (виручку) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у сумі 294 тис грн, а також 105 тис грн збитку.

Однак, судом першої інстанції при визначенні ТОВ «Полісся ГазЕнерго» до стягнення розміру збитку (упущеної вигоди) у сумі 897591 грн, дані обставини не взято до уваги та не ураховано розміру отриманого товариством у 2011 році збитку, внаслідок чого судом допущено не пропорційне стягнення збитків (упущеної вигоди) без урахування отриманих реальних збитків.

На підставі викладеного прокурор просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2021 у справі №906/171/21 та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову; також стягнути на користь Житомирської обласної прокуратури здійснені нею судові витрати.

Листом від 28.02.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.

11.03.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 поновлено Заступнику керівника Житомирської обласної прокуратури строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 07.04.2025 об 15:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м.Рівне, вул.Яворницького, 59, у залі судових засідань №4; зупинено дію рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21; запропоновано учасникам провадження у строк до 28.03.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

27.03.2025 позивачем через систему «Електронний суд» було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві позивач зазначає, що судові справи №295/13971/20 та №906/171/21 є абсолютно різними за колом учасників, предметом позову, та видами шкоди, яка стягується, і в даній господарській справі позивач довів належними і допустимими доказами всі обставини, і надав всі підстави суду першої інстанції для ухвалення законного рішення, та задоволення позовних вимог позивача у необхідному обсязі, пропорційному завданим товариству збиткам.

Також позивач відмічає, що в рішенні дійсно зазначено, що судом встановлено, що протягом 2011 року щодо позивача було подано ряд позовів до Господарського суду Житомирської області від контрагентів та прийнято рішення про стягнення з останнього боргу у справах: №17/5007/24/11, №18/5007/38/11, №17/5007/29/11, №17/5007/36/11, №10/5007/38/11, №21/5007/954/12, однак ці справи та рішення по ним - є поточною господарською діяльністю позивача і додатково свідчать про неможливість виконання зобов`язань позивачем в період перебування його директора під вартою; рішення по цим справам жодним чином не вплинули на розмір коштів, стягнутих судом, на користь позивача в рахунок відшкодування збитків (упущеної вигоди) по рішенню.

На переконання позивача, з урахуванням висновків експерта, судом обґрунтовано встановлено, що позивач міг реально одержати за звичайних обставин у 2011 році дохід від господарської діяльності з контрагентами реалізації газу природнього, у сумі 897,59 тис.грн (упущена вигода), якби права позивача на здійснення нормальної господарської діяльності у 2011 році не було б порушено незаконними рішеннями та діями відповідача-1. Дохід позивача, внаслідок незаконних дій відповідача-1 у 2011 році, знизився у 334 рази (для визначення взято 98604,5 тис.грн (рядок 070 Ф.№2-м за 2010 рік): 295,1 тис.грн (рядок 070 Ф.№2-м за 2011 рік) та, як наслідок, ним отримано збиток у 2011 році у розмірі -105 тис.грн.

На підставі викладеного позивач просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання суду 28.04.2025 з`явився прокурор та представники ТОВ «Полісся ГазЕнерго»; інші учасники провадження не забезпечили явку своїх представників, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися у встановленому порядку.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у справі належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, надав пояснення по справі; просив скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2021 у справі №906/171/21 та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Представники позивача заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора, надали пояснення по справі; просили суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21 - без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго" зареєстровано 01.09.2006, видами діяльності якого, зокрема, є розподілення та постачання газу, виробництво промислових газів.

Керівником ТОВ "Полісся ГазЕнерго" значиться ОСОБА_1 (наказ №1К від 31.08.2006) (т.1, а.с.68).

19.11.2009 Міжнародний економічний рейтинг "Ліга кращих" надіслала ТОВ "Полісся Газ Енерго" листа за №9-2299-ЛІГА в якому вказала наступне: "Станом на 2009 рік Ваше підприємство здобуло перевагу над конкурентами та посіло "37" місце у рейтингу "Динаміка розвитку підприємства за критеріями, згідно профілюючого КВЕД "40.22.0" - "Розподілення та постачання газу" за підсумками останніх трьох років. У зв`язку з цим Ваше підприємство протягом одного року по праву може носити звання Лідера економіки України та отримати відповідне Свідоцтво підтверджене Міжнародною Торговою Палатою" (т.1, а.с.81).

10.02.2011 постановою Богунського районного суду м.Житомира у справі №4-416/11, за наслідками розгляду подання слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Житомирській області про обрання запобіжного заходу взяття під варту по кримінальній справі №11/089002 обрано ОСОБА_1 запобіжний захід - взяття під варту з 10.02.2011 (т.1, а.с.74).

31.05.2011 постановою Апеляційного суду Житомирської області у справі №4/0690/19/2011 в задоволенні подання відмовлено, запобіжний захід щодо ОСОБА_1 змінено з тримання під вартою на заставу в сумі 30000, 00 (тридцять тисяч) грн (т.1, а.с.75-76).

Згідно довідки про звільнення ЖИТ№01376, виданої громадянину ОСОБА_1 , останнього звільненого під заставу у 30000 (тридцять) тисяч грн (т.1, а.с.77).

11.01.2011 постановою Богунського районного суду м.Житомира у кримінальній справі №089002/11 надано дозвіл на розкриття банківської таємниці та проведення виїмки інформації, що містить банківську таємницю щодо ТОВ "Полісся ГазЕнерго" (т.1, а.с.232).

02.02.2011 слідчим ОВС СВ ПМ ДПА у Житомирській області Ткачук С.В. здійснено обшуки та вилучені документи, комп`ютерну техніку, печатки, штампи за наведеним переліком, визначеним у протоколі обшуку (т.1, а.с.69-70).

14.02.2011 за №10828039 реєстратором Першою житомирською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про накладення арешту на майно від 11.02.2011 СВ ПМ ДПА у Житомирській області, слідчий ОСОБА_2 , здійснено арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник ТОВ "Полісся ГазЕнерго" () (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, від 07.12.22016 за №75110228) (т.1, а.с.73).

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 14.02.2011 за №30310167 зареєстровано публічне обтяження - арешт рухомого майна на підставі постанови про накладення арешту на майно від 11.02.2011 СВ ПМ ДПА у Житомирській області, слідчий Дмитренко О.В., об`єкт обтяження - все майно, боржником якого значиться ТОВ "Полісся ГазЕнерго" (), реєстраційний номер: 10828086 (т.1, а.с. 180).

29.03.2011, 30.03.2011 старшим оперуповноваженим ОВС УПМ ДПА у Житомирській області Булах О.В. на підставі постанови про проведення виїмки від 10.03.2011, а також 07.06.2011 старшим оперуповноваженим ОВС УПМ ДПА у Житомирській області Вольським О.В. на підставі постанови про проведення виїмки від 11.01.2011 було здійснено виїмку документів у ДПІ у м. Житомирі та у відділенні АТ "УкрСиббанк" щодо ТОВ "Полісся ГазЕнерго" за переліками, визначених у протоколах виїмки (т.1, а.с.181-186, 233-236,).

За вироком Корольовського райсуду м.Житомира від 16.02.2016 у справі №296/415/12-к, виправдано, зокрема, ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.212; ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, за відсутністю в діях складу злочинів.

Органами досудового розслідування, зокрема, ОСОБА_1 обвинувачувався за таких обставин, зокрема: " ОСОБА_1 призначений згідно з наказом №1К від 31 серпня 2006 року директором ТОВ Полісся ГазЕнерго, що є юридичною особою та платником податку на додану вартість і зобов`язане здійснювати діяльність відповідно до чинного законодавства України та Статуту підприємства, тобто будучи службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, усвідомлюючи покладені на нього права і обов`язки щодо дотримання законодавства про оподаткування, правильності нарахування та своєчасності сплати податків й інших обов`язкових платежів до бюджетів, маючи можливість здійснювати фінансово-господарську діяльність, у період з 01 квітня 2009 року по 20 травня 2010 року включно, діючи умисно, протиправно, посягаючи на встановлений законодавством порядок здійснення підприємницької діяльності і, в першу чергу, оподаткування, переслідуючи умисел на ухилення від сплати податків у значних розмірах шляхом незаконного формування податкового кредиту та службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, з метою необґрунтованого завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за придбання товарів у бухгалтерському та податковому обліках, вчинив умисний злочин у сфері господарської діяльності"

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.11.2016 вирок Корольовського райсуду м.Житомира залишено без змін.

21.12.2016 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у справі №2296/415/12-к клопотання ТОВ Полісся Газенерго, зокрема, ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, а саме: скасовано арешт на грошові кошти TOB Полісся Газенерго, що знаходяться на розрахунковому рахунку, що відкритий в АКІБ УкрСиббанк МФО 351005 та скасовано зупинення видаткових операцій по розрахунковому рахунку, що відкритий в АКІБ УкрСиббанк МФО 351005; скасовано арешт на грошові кошти TOB Полісся Газенерго, що знаходяться на розрахунковому рахунку, що відкритий в ПАТ КБ Хрещатик МФО 300670 та скасовано зупинення видаткових операцій по розрахунковому рахунку, що відкритий в ПАТ КБ Хрещатик МФО 300670; скасовано арешт, накладений на грошові кошти TOB Аматис, що знаходяться на розрахунковому рахунку, що відкритий в AT УкрСиббанк МФО 351005 та скасувати зупинення видаткових операцій по розрахунковому рахунку, що відкритий в AT УкрСиббанк МФО 351005; скасовано арешт на майно (невизначене майно, все майно) TOB Полісся Газенерго; скасовано арешт на майно (невизначене майно, все майно) ОСОБА_1 ; скасовано заборону на відчуження будь-якого рухомого та нерухомого майна, що належить, зокрема, ОСОБА_1 та ТОВ Полісся ГазЕнерго (т.1, а.с.80).

Ухвалою Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.02.2020 у справі №296/415/12-к, вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 червня 2019 року щодо зокрема, ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області без задоволення.

Також, як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго" у січні 2011 року звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у м.Житомирі, правонаступником якої, на даний час є Житомирська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що ДПІ у м.Житомирі було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Поліссягазенерго" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2010. За результатами проведеної перевірки було складено акт №9984/23-1/34586446/0110 від 23.12.2010, на підставі якого було винесено податкові повідомлення-рішення від 13 січня 2011 року №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 1664933 грн. у т.ч.1331946 грн - за основним платежем та 332987 грн - за штрафними ( фінансовими) санкціями, /0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 585075 грн у т.ч. 468060 грн - за основним платежем та 117015 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, /0, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 123724 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 30931,00 грн. Позивач вважав, що відповідачем спірні рішення було винесено без врахування всіх обставин та з порушенням норм чинного законодавства, а тому просив їх визнати протиправними та скасувати.

Як зазначив адміністративний суд у справі №0670/516/11, що ДПІ у м.Житомирі було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Поліссягазенерго" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 30.06.2010. За результатами проведеної перевірки було складено акт №9984/23-1/34586446/0110 від 23.12.2010 у якому ДПІ робить висновок про допущення позивачем порушення вимог п.1.2, п.1.32 ст.1, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1, п.п.5.2.5 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.п.5.4.4 п.5.4, п.п.5.6.1 п.5.6, п.п.5.7.1 п.5.7, п.5.9 ст.5, п.6.1 ст.6, п.п.8.1.1 п.8.1, п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.3.1, п.п.8.3.9 п.8.3 ст.8, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого підприємством за період з 01.09.2009 по 30.06.2010 занижено податок на прибуток на загальну суму 1331946,00 грн та зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування в сумі 123724,00грн за 2009 рік, п.4.1, п.4.5, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 468060,00грн, в т.ч. серпень 2009 року - 4745,00грн, вересень 2009 року - 5989,00грн, жовтень 2009 року - 70512,00грн, листопад 2009 року -37632,00грн, грудень 2009 року - 1756,00грн., лютий 2010 року - 1960,00грн, березень 2010 року - 345466,00грн та заниження в червні 2010 року підприємством від`ємного значення, що переноситься на наступні податкові періоди у рядку 26 декларації на суму 63457,00грн. На підставі вказаного акту було винесено податкові повідомлення-рішення від 13 січня 2011 року №/0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 1664933 грн у т.ч.1331946 грн - за основним платежем та 332987 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, /0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 585075 грн у т.ч. 468060 грн - за основним платежем та 117015 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, /0, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 123724 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 30931,00 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2012, яка була залишена без змін судом апеляційної інстанції, було задоволено позов ТОВ "Поліссягазенерго" та визнано недійсними і скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі №/0, №/0 від 13.01.2011 та № від 23.03.2011.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.11.2015 було скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2012 та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи постанову Житомирського окружного адміністративного суду суд касаційної інстанції звернув увагу суду першої інстанції на необхідність надання оцінки господарським взаємовідносинам між позивачем та контрагентами ТОВ "Столиця Консалтинг", ТОВ "Гринвуд", ТОВ "Греїн-Експорт", ТОВ "Астро-Інформ", ТОВ "Будперспектива-Люкс", оскільки судове рішення від 10.02.2012 було визнано необґрунтованим лише в частині вказаних контрагентів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягазенерго" задоволено, визнано податкові повідомлення-рішення №№/0, /0 та /0 від 13 січня 2011 року протиправними та скасовано їх.

За доводами позивача, 23.12.2010 відповідачем-1 було складено акт перевірки №9984/23-1/34586446/0110 на підставі якого було винесено протиправні податкові повідомлення-рішення та порушено кримінальну справу. Саме протягом 2011 року було йому завдано найбільшу шкоду, оскільки починаючи з 04.01.2011 було порушено кримінальну справу проти керівника Товариства ОСОБА_1 та 02.02.2011 було його затримано. В свою чергу, 09.02.2012 слідчим ОВС СВ ПМ ДПА у Житомирській області Дмитренком О.В. було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти та майно позивача. Зазначені дії унеможливили ведення ним підприємницької діяльності з 04.02.2011, виконання обов`язків перед контрагентами, які вимагали виконання взаємних зобов`язань за господарськими договорами були внаслідок арешту майна та коштів позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

Щодо участі прокурора у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частин 3-5 статті 53 ГПК України встановлено, зокрема, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Згідно з частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Судова колегія приймає до уваги той факт, що вступ прокурора у справу за позовом іншої особи та ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його участі, є окремими процесуальними діями, які мають чітку, визначену процесуальним законодавством послідовність, у зв`язку з чим прокурор наділений повноваженнями на звернення до суду з апеляційною скаргою (постанова Верховного Суду від 17.11.2023 у справі №906/1146/21).

Як вбачається з наявних доказів, Житомирською обласною прокуратурою листом від 03.01.2025 №15/2-3вих-25 повідомлено Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області про виявлення оскарженого рішення та запропоновано вжити заходів щодо оскарження рішення суду від 28.10.2024 у справі №906/171/ 21 органом державної влади.

Листом Головного управління ДПС у Житомирській області від 07.01.2025 №181/5/06-30-05-02 повідомлено обласну прокуратуру про направлення указаного повідомлення для розгляду в межах повноважень Голові комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Житомирській області.

За результатами розгляду, повідомлення прокурора Головним управлінням ДФС у Житомирській області листом від 31.01.2025 проінформовано, що Головне управління ДФС у Житомирській області () з 02.08.2019 перебуває в стані припинення в результаті реорганізації. Відповідно до Цивільного кодексу України та Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 станом на 23.01.2025 ліквідаційна процедура на завершальному етапі, електронна адреса ГУ ДФС в області, а саме: не функціонує, електронний кабінет в ЄСІТС Електронний суд не зареєстровано, кошти на рахунку відсутні, кошториси на 2023, 2024 та 2025 роки не затверджувалися та відповідно видатки по КЕКВ 2800 Інші поточні видатки відсутні. Рішення господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21 ГУ ДФС у Житомирській області не отримувало про, що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про помилку доставки електронного листа на зазначену електронну адресу. Просило вирішити питання щодо апеляційного оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 28.10.2024 у справі №906/171/21.

З викладених обставин вбачається, зокрема, наявність судового рішення про відшкодування збитків (упущеної вигоди) за рахунок державних коштів та нездійснення уповноваженим органом захисту державних інтересів у спірних правовідносинах шляхом його оскарження.

Тому колегія суддів вважає, що прокурор звернувся з апеляційною скаргою в інтересах держави з дотриманням приписів статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Щодо предмету спору колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Майнова шкода (збитки) - це як шкода, завдана безпосередньо майну, так і шкода, завдана діяльності особи. Вона може включати як фактичні збитки (damnum emergens), включаючи збитки в натуральній формі, заподіяні внаслідок знищення рухомого або нерухомого майна, так і ті, які не стосуються матеріальних речей, що існують у природі, тобто упущена вигода (lucrum cessans), яка виражена у втратах немайнового характеру (настають у зв`язку з приниженням ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності).

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії/бездіяльність є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки завдавача шкоди.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Дії (бездіяльність) відповідачів, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, шкода та причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою за заподіянням шкоди є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність елементів делікту свідчить про відсутність складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, висвітленою у постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №454/30/16-ц, від 11.01.2022 у справі №910/1904/20 від 23.11.2021 у справі №910/9761/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

Застосовуючи норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго" незаконність дій посадових осіб Головного управління ДФС у Житомирській області доводив такими юридичними фактами:

1) винесення протиправних податкових повідомлень-рішень, на підставі яких в подальшому було порушено кримінальну справу проти керівника товариства;

2) вилучення документації підприємства, печатки та комп`ютерної техніки, з метою унеможливлення подальшої господарської діяльності товариства;

3) незаконне тримання під вартою керівника товариства - ОСОБА_1 ;

4) винесення слідчим ОВС СВ ПМ ДПА у Житомирській області Дмитренком О.В. постанови від 09.02.2012 про накладення арешту на грошові кошти та майно позивача.

Ухвалою Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.02.2020 у справі №296/4105/12-к вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 16 лютого 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 червня 2019 року щодо, зокрема ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області без задоволення. У мотивувальній частині ухвали Верховний Суд дійшов висновку, що підстав вважати, що за інкримінований період господарської діяльності ТОВ Полісся ГазЕнерго будь-яких порушень чинного законодавства обвинуваченими допущено не було, в тому числі на суму, що зазначено в обвинуваченні. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що зазначені докази сторони обвинувачення жодним чином не підтверджують винуватість обох підсудних у вчиненні інкримінованих злочинів. Крім того, у судовому рішенні достатньо аргументовано відображено мотиви, з яких відхилено одні докази та взято до уваги інші.

Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що на підставі протоколів обшуку від 02.02.2011, а також протоколів виїмки від 29.03.2011, 30.03.2011 та 07.06.2011 у ТОВ "Полісся ГазЕнерго", ДПІ у м.Житомирі та у відділенні АТ "УкрСиббанк" були вилучені документи позивача, звітну документацію, комп`ютерну техніку, печатки та штампи.

На підставі постанови про накладення арешту на майно від 11.02.2011 СВ ПМ ДПА у Житомирській області, слідчий ОСОБА_2 , здійснено арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник ТОВ "Полісся ГазЕнерго" (), про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, від 07.12.2016 за №75110228.

На підставі ухвали Корольовського районного суду від 21.12.2016 у справі №296/415/12-к скасовано арешти на грошові кошти позивача, що знаходилися на рахунках у банківських установах в АКІБ "УкрСиббанк", ПАТ "КБ"Хрещатик"; скасовано арешти на майно (невизначене майно, все майно) ТОВ "Полісся ГазЕнерго", скасовано арешти на майно (невизначене майно, все майно) ОСОБА_1 ; скасовано заборону на відчуження будь-якого рухомого та нерухомого майна, що належить, зокрема, ОСОБА_1 , ТОВ "Полісся ГазЕнерго".

Як вбачається із Висновку експерта від 07.03.2023 за №СЕ-19/106-21/7914-ЕК, заявлений у позовних вимогах ТОВ "Полісся ГазЕнерго" () розмір матеріальної шкоди в сумі 1087800,00 грн, завданої внаслідок зупинення його господарської діяльності протягом 2011 року документально підтверджується в частині чистого доходу частково в сумі 66005282,64 грн (згідно розрахунку в Дослідженні). В іншій частині запитання відповідь не надається з причин, наведених в Дослідженні. Так, в дослідницькій частині Висновку вказано про те, що за результатами дослідження документально підтверджується в частині доходу (виручки) від реалізації товарів за 2010 рік загальний обсяг (з ПДВ) в сумі 80430592,14 грн. Розмір чистого доходу за 2010-2011 роки, з якого в подальшому обчислюється фінансовий результат у вигляді чистого прибутку, за результатами дослідження підтверджується у сумі 66005282,64грн .

У дослідницькій частині вказаного Висновку зазначено, що подальше обчислення з метою підтвердження/або спростування сум фінансового результату за 2010-2011 роки за результатам дослідження не здійснено з наступних причин. За методом, обраним позивачем, розрахунок суми заявленої шкоди (збитків, втраченої вигоди) здійснюється шляхом підсумовування фінансових результатів за 2010-2011 роки (з урахуванням операційного знаку). У свою чергу, фінансовий результат визначений шляхом віднімання з обчисленого чистого доходу витрат, пов`язаних з реалізацією товарів. У вищезазначеної Порівняльної таблиці (на аркуші №7 у папці №21) визначено розмір співвідношення у відсотках доходу за 4-ма споживачами (контрагентами позивача) у розмірі 67,4 %. Щодо складу та розміру витрат, які припадають на вказаних споживачів, то у Порівняльній таблиці розподіл не здійснений та розмір частки у сумі загальних витрат не визначений. Тобто, вихідні дані для проведення експертом розрахунку показників, які потребують підтвердження, визначені позивачем не в повному обсязі.

У Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК, здійсненого на підставі ухвали про призначення додаткової судово-економічної експертизи від 10.08.2023, вказано про те, що частка чистого доходу, що документально підтверджена, отриманого ТОВ "Полісся ГазЕнерго" () з реалізації природного газу по взаємовідносинах з наступними контрагентами за 2010 рік: ВАТ "Маріупольський хлібокомбінат", ВАТ "Азовзагальмаш", ЗАТ "АзовЕлектроСталь", ТОВ "Цесаніт Інвест", ВАТ "Маріупольгаз", ТОВ "Газпрофі", ТОВ "Компанія Юкос", ТОВ "Азовська нафтова компанія" підтверджується в сумі 86934224,12 грн ("перша складова"). Вказано, що частка чистого доходу, що документально підтверджена, отриманого ТОВ "Полісся ГазЕнерго" () з реалізації природного газу по взаєминах з наступними контрагентами за 2010 рік: з реалізації ООО "СпецМашАвто" та ООО "СРЗ" підтверджується в сумі 2842852,61 грн ("друга складова").

У Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК вказано, що розмір витрат ТОВ "Полісся ГазЕнерго" () по контрагентам за 2010 рік підтверджується частково за складовою "вартість реалізованих товарів" (газу природнього) в сумі 89160629,36 грн. Розмір збитків (упущеної вигоди) в сумі 1087800,00 грн, які понесло ТОВ "Полісся ГазЕнерго", якщо би вказане товариство здійснювало господарську діяльність з наведеними контрагентами за звичайних умов у 2011 році з урахуванням уточнення показників, в даному експертному провадженні позивачем не визначений.

У дослідницькій частині Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК вказано, що для надання відповідей на перше-друге питання, загальний розмір чистого доходу в даному експертному провадженні визначений з двох складових: - "перша складова" розмір чистого доходу, отриманий у 2010 році від ВАТ "Маріупольський хлібокомбінат", ВАТ "Азовзагальмаш", ЗАТ "АзовЕлектроСталь", ТОВ "Церсаніт Інвест", ВАТ "Маріупольгаз", ТОВ "Газпрофі", ТОВ "Компанія Юкос", ТОВ "Азовська нафтова компанія" - "друга складова" розмір чистого доходу, отриманий у 2010 році від ООО "СпецМашАвто" та ООО "СРЗ".

У таблиці 1 вказаного Висновку (сторінка 7-8) в частині доходів від реалізації газу природного, документально підтверджується наступне:

1. Частина обсягу реалізації газу природного по взаєморозрахунках із визначеними позивачем у Клопотанні про призначення додаткової судової експертизи з уточненнями від 08.08.2023 контрагентами за 2010 рік становить 109440696,90 грн, у тому числі: - за "першою складовою" - 105961375,91 грн (ряд.49 гр.3) з реалізації ВАТ "Маріупольський хлібозавод", ВАТ "Азовзагальмаш", ЗАТ "АзовЕлектроСталь", ТОВ "Церсаніт Інвест", ВАТ "Маріупольгаз", ТОВ "Газпрофі", ТОВ "Компанія Юкос", ТОВ "Азовська нафтова компанія"; за "другою складовою" - 3479320,99 грн (ряд.63 гр.3) з реалізації ООО "СпецМашАвто" та ООО "СРЗ";

2. Частина непрямих податків (ПДВ) та інших вирахувань з доходу документально підтверджується в загальній сумі 19663888, 95 грн (ряд.64 гр.(4+5)), у тому числі: - за "першою складовою" 19027150,37 грн (ряд.49 гр.(4+5)); за "другою складовою" 636738,48 грн (ряд.63 гр.(4+5));

3. Розмір частки чистого доходу документально підтверджується в загальній сумі 89776806,73 грн (ряд. 64 гр. 6), в тому числі: - за "першою складовою" - 86934224,12 грн (ряд. 49 гр.6) з реалізації ВАТ "Маріупольський хлібозавод", ВАТ "Азовзагальмаш", ЗАТ "АзовЕлектроСталь", ТОВ "Церсаніт Інвест", ВАТ "Маріупольгаз", ТОВ "Газпрофі", ТОВ "Компанія Юкос", ТОВ "Азовська нафтова компанія"; - за "другою складовою" - 2842852,61 грн (ряд. 62 гр.6) з реалізації ООО "СпецМашАвто" та ООО "СРЗ".

Як зазначено у дослідницькій частині Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК, значення 89498383,32 грн є вартістю реалізованого газу, визначене позивачем у таблиці №4 "Розрахунок вартості реалізованого газу у 2010 році по основним контрагентам" в Додаткових поясненнях щодо правової природи заявленої до стягнення завданої шкоди (додаток №4). За наведеним в ряд. "Всього" гр. 12 Таблиці 3, документально та розрахунково підтверджується розмір частки витрат за складовою "вартість реалізованих товарів" за 2010 рік в сумі 89160911,46 грн.

У дослідницькій частині Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК вказано, що розмір шкоди, завданої незаконним рішеннями та діями органів досудового слідства визначений позивачем у розрахунку шкоди (збитків, упущеної вигоди) на підставі показників "Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва" у формі №2-М за 2010 та 2011 роки. Вищевказані звіти складені позивачем станом на 31.12.2010 та 31.12.2011 за результатами господарської діяльності підприємства за 2010-2011 роки на виконання вимог П(С0БО 25(3) на бланку типової форми та має відмітку Головного управління статистики в Житомирській області про прийняття звітності, відповідно, від 24.02.2011 та від 14.02.2012. Значення 1087800,00 грн є сумою показників (без застосування відповідного операційного знаку), які обчислюються у фінансовій звітності позивача та відображаються за: 2010 рік у рядку 190 Ф.№2-М в сумі 982,8 тис.грн (прибуток); - 2011 рік у рядку 105,0 тис.грн (збиток).

Як вказано у дослідницькій частини Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК, розрахунок фінансового результату за звітний фінансовий період здійснюється за алгоритмом, визначеним у П(С)БО25(3). Тому зміна складових розрахунку фінансового результату потребує уточнення фінансового результату за визначеним алгоритмом. За методом, обраним позивачем, розрахунок суми заявленої шкоди (збитків, втраченої вигоди) здійснений шляхом підсумовування фінансових результатів за 2010-2011 роки (без урахування операційного знаку), визначених у фінансовій звітності підприємства. Тому, дослідження документальної обґрунтованості значення 1087800,00 грн відбувається у межах встановленого Законом №996(2) за порядком, визначеним в П(С)БО 25(3), згідно з якими зміна показників доходів та витрат прямо впливає на визначення фінансового результату.

Колегія суддів зазначає, що неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора/позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а могли б бути ним реально отримані при належному виконанні зобов`язання і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Крім того, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Крім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Отже, Висновком експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК визначено частку чистого доходу позивача у 2010 році загалом на суму 89777076,7 грн.

В свою чергу, витрати позивача у 2010 році, визначені у Ф.№2-М складали 97621,70 тис.грн, частка витрат позивача у 2010 році, визначена у Висновку експерта від 25.01.2024 за №СЕ-19/106-23/12407-ЕК склала 89160629,36 грн, таким чином, витрати позивача за 2010 рік складали 91,33% (89160,633 тис грн / 97621,70 тис.грн).

За наслідками 2011 року позивач отримав збиток у розмірі 105,0 тис.грн.

Відповідно до розрахунку позивача, у 2011 році останній міг отримати реальний дохід від господарської діяльності з контрагентами від реалізації природного газу у сумі 897591,00 грн, розрахований таким чином: 982,8 тис.грн (чистий прибуток за 2010 рік) х 91,33%.

Позивач в якості доказів здійснення господарської діяльності з контрагентами до матеріалів справи додав договори про постачання природного газу та купівлі-продажу, зокрема: Договір №94/11-Г від 07.01.2011, укладений з ТОВ "СРЗ"; Договір №38/г2010 поставки природного газу від 30.08.2010, укладеного з ТОВ "Церсаніт Інвест"; Договір №ЮС/18/015 про постачання природного газу від 24.12.2010, укладеного з ТОВ "Компанія "Юкос"; Договір №ЮС/125/021 про постачання природного газу від 23.12.2009, укладеного з ТОВ "Компанія "ЮКОС"; Договір №01/Г-2010 поставки природного газу від 02.11.2009, укладеного з ТОВ "Церсаніт Інвест; Договір №50Г про постачання природного газу від 26.01.2010, укладеного з ТОВ "СРЗ"; Договір №78-Г про постачання природного газу від 24.12.2010, укладеного з ТОВ "Спецмаш Авто"; Договір №001/11-Г купівлі-продажу природного газу від 14.12.2010, укладеного з ВАТ "Маріупольгаз"; Договір №40-Г про постачання природного газу від 23.12.2009, укладеного з ТОВ "СпецмашАвто"; Договір №01/10-СГ купівлі-продажу природного газу від 23.12.2009, укладеного з ВАТ "Маріупольгаз"; Договір №44/г2010 поставки природного газу від 01.11.2010, укладеного з ВАТ "Маріупольський хлібокомбінат"; Договір №18 поставки природного газу від 26.01.2010, укладеного з ВАТ "Маріупольський хлібокомбінат"; Договір №66/-10Г про постачання природного газу від 22.12.2010, укладеного з ТОВ "ГАЗПРОФІ"; Договір №40/12-09Г про постачання природного газу від 29.12.2009, укладеного з ТОВ "ГАЗПРОФІ"; Договір №22/11-Г про постачання природного газу від 111.12.2010, укладеного з ТОВ "Азовська нафтова компанія"; Договір №005ПГ-10/ПСН-03746 на поставку природного газу від 26.01.2010, укладеного з АОА "Азовобщемаш"; Договір №49/г2010 поставки природного газу від 26.11.2010, укладеного з ЗАТ "АзовЕлектроСталь"; Договір №866 про постачання природного газу від 31.12.2009, укладеного з ТОВ "Азовська нафтова компанія"; Договір №50/г2010 поставки природного газу від 09.12.2010, укладеного з ВАТ "Азовзагальмаш"; Договір №006/ПГ-10 на поставку природного газу від 26.01.2010.

Судовий експерт досліджував вказані договори позивача з контрагентами, а також господарську діяльність за ними.

Судом першої інстанції було встановлено та зазначено у рішенні, що протягом 2011 року щодо позивача було подано ряд позовів до Господарського суду Житомирської області від контрагентів та прийнято рішення про стягнення з останнього боргу у справах: №17/5007/24/11, №18/5007/38/11, №17/5007/29/11, №17/5007/36/11, №10/5007/38/11, №21/5007/954/12.

Як обґрунтовано відмічає позивач, вказані справи та рішення по ним - є поточною господарською діяльністю позивача і додатково свідчать про неможливість виконання зобов`язань позивачем в період перебування його директора під вартою; рішення по цим справам жодним чином не вплинули на розмір коштів, стягнутих судом на користь позивача в рахунок відшкодування збитків (упущеної вигоди) по рішенню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначає, що причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Колегія суддів вважає правильним висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку між прийнятими Головним управлінням ДФС у Житомирській області рішеннями та виконаними на їх підставі діями із наявними збитками позивача, що вбачається з встановлених судом обставин справи та які не заперечуються сторонами спору, зокрема висновків експертів.

З урахуванням наведеного, за наслідками прийнятих Головним управлінням ДФС у Житомирській області рішень та дій для Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся ГазЕнерго" настали несприятливі наслідки у вигляді збитків (упущеної вигоди) на загальну суму 897591,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що судом першої інстанції не було враховано рішення Богунського районного суду міста Житомира від 02.03.2021 у справі №295/13971/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Житомирської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, яким було стягнуто 1500000,00 гривень на користь ОСОБА_1 як відшкодування моральної шкоди.

Однак, вказана справа №295/13971/20 та справа №906/171/21 є різними за колом учасників, предметом позову, та видами шкоди, яка стягується.

Позивачем у справі №906/171/21 є юридична особа ТОВ «Полісся ГазЕнерго», предметом даного позову є стягнення коштів в рахунок відшкодування збитків (упущеної вигоди) вказаної юридичної особи, а обставини справи стосуються виключно господарської діяльності юридичної особи, відповідно, отримувачем присуджених коштів по даній справі є юридична особа є ТОВ «Полісся ГазЕнерго».

Позивачем у справі №295/13971/20 є фізична особа ОСОБА_1 , предметом позову у справі є відшкодування моральної шкоди фізичній особі, а обставини справи стосуються затримання ОСОБА_1 , пред`явлення йому обвинувачення, взяття його під варту на тривалий термін в СІЗО, відповідно отримувачем коштів за отриману моральну шкоду в справі є фізична особа ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги вказані вище доводи прокурора.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (п.55), від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 (п.47).

У постанові від 10.02.2021 зі справи №757/50534/17-ц про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, Верховний Суд, зокрема, виснував, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКС України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКС України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКС України та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові (постанова ВПВС від 19.06.2018 у справі №910/23967/16).

Як додатково розтлумачила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21, держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України). Це правило стосується як договірної, так і позадоговірної відповідальності держави. З огляду на те, що саме держава наділяє її органи майном, зокрема коштами, ці органи не мають власного майна. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі незалежно від того, на якому казначейському рахунку вони обліковуються. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати цих коштів є держава Україна. Тому як у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у судовому рішенні, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади, що представляє інтереси держави у спірних правовідносинах (див.mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц, від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц.

За змістом ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач довів відповідно до норм статей 76, 77, 78 ГПК України наявність усіх елементів складу правопорушення для застосування такої відповідальності, як відшкодування шкоди, а тому позовні вимоги правомірно задоволено за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.09.2024 у справі №906/171/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.04.2025.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Грязнов В.В.