ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

30 квітня 2025 року Справа № 903/347/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Королюка І.В. розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Волинської митниці, с. Римачі, Любомльський р-н., Волинська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

Волиньелектрозбут, м. Луцьк

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 552 279,81 грн

В засіданні приймали участь:

від позивача: Наумчик Р.П.

від відповідача: Копачевська А.О.

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Волинської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 11.08.2023, №10 від 17.09.2021, №8 від 25.10.2021, №9 від 17.11.2021 до договору № 23.21/241-7 від 18.01.2021 та стягнення 552 279,81 грн.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву Волинської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 552 279,81 грн залишено без руху. Встановлено Волинській митниці строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду впродовж 10-ти календарних днів з дня одержання цієї ухвали: доказів сплати судового збору в сумі 1 976,76 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 30 квітня 2025 року на 12:30 год. Встановлено: відповідачу - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу.

Відповідач ухвалу суду отримали 03.04.2025.

Строк для подання відзиву по 18.04.2025.

16.04.2025 надійшов відзив ТОВ «Волиньелектрозбути», згідно якого позовні вимоги заперечує. Зазначає, що зміна ціни за одиницю товару передбачена умовами договору. На підтвердження коливання ціни товару на ринку та наявності підстав для укладення додаткової угоди №4 постачальником було надано лист №01/8-1241 від 03.07.2023р., експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 630/23 від 31.07.2023 та видруківку з сайту АТ «Оператор ринку». Під час дії воєнного стану ринок цін (зокрема, на електричну енергію) не є передбачуваним та стабільним через пошкодження об`єктів (високовольтних мереж) внаслідок ракетних обстрілів та атак безпілотників, а також нестабільну ситуацію. Неможливість підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї, що встановлена у договорі, створює ризики як для постачальників, які нестимуть матеріальні втрати від реалізації товарів за нижчими цінами, ніж встановлені на ринку, так і для покупців, які у випадку розірвання таких договорів не зможуть забезпечити належну та безперебійну роботу державних та комунальних підприємств. Споживач у відповіді на вищевказаний лист ТОВ «ВЕЗ» №01/8-1241 від 03.07.2023 не заперечив щодо внесення змін до договору, що свідчить про наявність погодження змін вартості електричної енергії, зокрема шляхом укладення додаткової угоди №4 від 11.08.2023. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюються НКРЕКП та жодним чином не залежать від волі та дій Постачальника. Тариф на послуги передачі електричної енергії на 2024 рік затверджено постановою НКРЕКП №2322 від 09 грудня 2023 року. Додатковою угодою №10 не змінювалась ціна електричної енергії як товару, а виключно було змінено регульований тариф на передачу електричної енергії, встановлений постановою НКРЕКП від 09.12.2023 №2322. Ця складова є не комерційною частиною ціни, а регулюється уповноваженим державним органом відповідно до чинного законодавства.

Позивач у відповіді на відзив від 21.04.2025 вказує, що середньозважені ціни на РДН та ВДР (ОЕС), опубліковані на сайті ДП «Оператор ринку» свідчать про те, що підняття ціни на електроенергію було прогнозованим. Укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення внаслідок так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. В умовах, які склались на той момент, Волинська митниця не мала інших варіантів, як підписання додаткових угод, адже положення ч.2 п.5.3 договору чітко визначали, що у разі відмови споживача від зміни ціни або інших умов договору, що запропоновані постачальником, постачальник має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) договору відповідно до законодавства України та умов цього договору.

Відповідач у запереченнях від 25.04.2025 на відповідь на відзив зазначає, що підвищення ціни товару було здійснено відповідно до умов договору та в межах положень статті 652 Цивільного кодексу України, що підтверджує правомірність укладення додаткової угоди №4. Положення договору прямо передбачає можливість використання експертних висновків торгово-промислової палати як належного та допустимого способу документального підтвердження зміни ринкової ціни електроенергії. Така інформація береться на підставі відкритих офіційних джерел, зокрема результатів торгів на РДН, оприлюднених АТ «Оператор ринку». Укладення додаткових угод до договору є виключно волевиявленням сторін, а не імперативним обов`язком. Посилання позивача на нібито відсутність альтернативи підписанню додаткових угод не може вважатися належним виправданням порушення умов договору та не звільняє його від дотримання вимог чинного законодавства.

28.04.2025 надійшло клопотання ТОВ «Волиньелектрозбут» про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

У судовому засіданні представниця відповідача клопотання про зупинення провадження у справі підтримала.

Представниця позивача у вирішення питання про зупинення розгляду справи поклалась на розсуд суду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з приписами п.11 ч.1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках встановлених п.7 ч.1 ст.228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження в якій зупиняється.

Судом встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду від 29.01.2025 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692623,48 грн.

У справі №920/19/24 постало питання правомірності укладення додаткових угод про збільшення ціни за одиницю товару до договору про публічні закупівлі. Сторони підвищували ціну не більше ніж на 10% від попередньо визначеної додатковими угодами про збільшення ціни, що призвело до підвищення ціни на 100,75% від тієї, що визначена основним договором.

Передаючи справу №920/19/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд в ухвалі від 29.01.2025, зокрема, вважав, що необхідно відступити (шляхом уточнення) від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", вказавши при цьому, що у разі коливання ціни товару на ринку, ціна за одиницю може бути збільшена пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, але більше ніж на 10% від тієї ціни, що передбачена договором або додатковими угодами до нього про зміну ціни. При цьому, загальна ціна договору не повинна змінюватися.

Отже, спір у справі №920/19/24, як і у даній справі, виник у зв`язку з тим, що внаслідок укладення додаткових угод до договору про постачання електричної енергії вартість 1кВт-год електроенергії сукупно зросла, і це призвело до підвищення ціни на понад 10% від тієї, яка визначена основним договором, з одночасним зменшенням обсягів постачання.

Ухвалою Великої палати Верховного Суду від 09.04.2025 №920/19/24 прийнято до розгляду справу за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692623,48 грн за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» на рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024. Призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 12 год 00 хв 21.05.2025.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що правовий висновок за результатами розгляду справи №920/19/24 щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", може вплинути на висновки суду у даній справі, оскільки підставою укладення оспорюваних додаткових угод, які просить визнати позивач недійсними, була саме вказана правова норма.

Відповідно до ч. 4 ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів", при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Суд зауважує, що однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

При цьому судом враховано, що Господарським процесуальним кодексом України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/109447/17.

Ураховуючи вищевикладене, з метою забезпечення єдності судової практики, принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та з огляду на подібність правовідносин у справі №903/347/25 та у справі №920/19/24 з урахуванням критеріїв подібності, визначених у пунктах 39, 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, суд вважає необхідним зупинити провадження у справі №903/347/25 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 228, 229, 232-235, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут від 28.04.2025 про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №903/347/25 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256 ГПК України

Повний текст ухвали складено та підписано 01.05.2025.

Суддя С. В. Бідюк