ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

28 квітня 2025 року м. ХарківСправа №922/1336/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши заяву Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №9468/25 від 16.04.2025) по справі

за позовом Державного підприємства "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О.М. МАКАРОВА"
до Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю)
про стягнення коштів

за участю представників:

стягувача не з`явився;

боржника не з`явися.

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 Науково-виробниче підприємство ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. №9468/25), в якій просить суд визнати наказ Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 у справі №922/1336/24 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.04.2025 у справі №922/1336/24 прийнято до розгляду вищевказану заяву Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) та призначено судове засідання на 28.04.2025 о 15:00 год.

Правом на участь представника в судовому засіданні 28.04.2025 стягувач не скористався, заперечень щодо поданої заяви боржника не надав, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА".

Представник боржника в судове засідання 28.04.2025 не з`явився, через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надіслав клопотання (вх. №10277/25 від 28.04.2025), в якому просить суд відкласти судове засідання з розгляду заяви.

Положеннями статті 328 ГПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, розглянувши клопотання боржника про відкладення розгляду заяви, дійшов висновку про відмову в його задоволенні , оскільки по-перше, розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню обмежений десятиденний строком, котрий закінчується 28.04.2025; по-друге, неявка боржника не є перешкодою для розгляду заяви у відповідності до ч.3 ст. 328 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 у справі №922/1336/24 в задоволенні позову ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА" відмовлено частково. Стягнуто з Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) на користь ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА" попередню оплату (аванс) в розмірі 40.332.395,22 грн, пеню в розмірі 22.501.684,46 грн, штраф у розмірі 13.498.355,75 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.059.800,00грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 у справі №922/1336/24 скасовано в частині стягнення з Науково-виробничого підприємства Хартрон-Аркос ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) на користь ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА" 21.376.600,24 грн пені та 12.823.437,96 грн штрафу; в цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 у справі №922/1336/24 залишено без змін.

Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено в такій редакції:

"2. Стягнути з Науково-виробничого підприємства Хартрон-Аркос ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" попередню оплату (аванс) в розмірі 40.332.395,22 грн, пеню в розмірі 1.125.084,22грн, штраф у розмірі 674.917,79 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.059.800,00 грн."

08.11.2024 на примусове виконання рішення Східним апеляційним господарським судом був виданий відповідний наказ.

В поданій заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню боржник зазначає про відсутність заборгованості Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) перед ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА" в розмірі 40.332.395,22 грн у зв`язку з повним виконанням умов Договору на виконання робіт від 31.10.2022 №190, про що свідчать підписані між сторонами Акти приймання-передачі виконаних робіт від 28.06.2024 №1 на суму 71.658.522,84 грн, від 28.06.2024 №2 на суму 9.799.758,14 грн, від 28.06.2024 №3 на суму 32.476.246,57, від 23.08.2024 №4 на суму 31.538.952,00 грн та від 30.09.2024 №5 на суму 47.360.173,91 грн. Також зазначає, що між боржником та стягувачем був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків від 28.02.2025, згідно з яким заборгованість зі сплати пені в розмірі 1.125.084,22грн, штрафу в розмірі 674.917,79 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1.059.800,00 грн була погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до частини першої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів:

19.1) оформлення і видача виконавчих документів здійснюються судом, який ухвалив відповідне рішення, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. Одночасна видача судом виконавчого документа одній і тій самій особі в паперовій та електронній формах не допускається;

19.2) оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами;

19.3) до розгляду судом заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та/або визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд має право витребувати виконавчий документ і зупинити виконання за виконавчим документом.

Станом на даний час Єдиний державний реєстр виконавчих документів не почав функціонувати.

Таким чином, в силу приписів п. 19.2 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України на цей час питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. У даному випадку, таким судом є Господарський суд Харківської області.

Суд зауважує, що підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого документа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документа до виконання (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2019 у справі №755/388/15-ц).

В межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розгляд заяв у порядку статті 328 ГПК України є інститутом процесуального права, який не передбачає розгляду спору по суті, дослідження розміру заборгованості, надання правової оцінки розміру зобов`язання, дотримання порядку його припинення.

Тобто, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Таким факт має або визнаватися сторонами або підтверджуватись безпірними та однозначними засобами доказування, котрі не допускають багатозначного розуміння.

У даному випадку боржник посилається на наявність матеріально-правових підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме: підписанням між сторонами Акти приймання-передачі виконаних робіт від 28.06.2024 №1 на суму 71.658.522,84 грн, від 28.06.2024 №2 на суму 9.799.758,14 грн, від 28.06.2024 №3 на суму 32.476.246,57, від 23.08.2024 №4 на суму 31.538.952,00 грн та від 30.09.2024 №5 на суму 47.360.173,91 грн, а отже фактичного виконання умов Договору на виконання робіт від 31.10.2022 №190. А також на зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2.859.802,01 грн.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги 5 "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Статтею 599 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, предметом спору в даній справі було стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати внаслідок неналежного виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання за Договором у частині своєчасної передачі результатів робіт, а не зобов`язання відповідача виконати умови спірного Договору. При цьому рішенням Господарського суду Харківської області від 06.08.2024 у справі №922/1336/24 присуджено для стягнення з Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) на користь ДП" ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА", зокрема, попередньої оплати (авансу) в розмірі 40.332.395,22 грн. В цій частині вказане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції.

В той же час, суд відзначає, що заявником не додано до матеріалів заяви належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання обов`язку зі сплати САМЕ грошових коштів у розмірі 40.332.395,22 грн, як було присуджено для стягнення рішенням суду. Доказів зміни зобов`язання з грошового (стягнення коштів) на негрошове (виконання умов Договору) матеріали справи не містять. А відтак, твердження боржника про припинення зобов`язання в частині сплати 40.332.395,22 грн внаслідок підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт не може бути підставою для визнання наказу таким що не підлягає виконанню, оскільки як вже зазначалось судом наказ було видано на стягнення, а не на зобов`язання виконати певні дії. Крім того, сторони не звертались до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду, у зв`язку з чим суд не може надати оцінку актам, які були надані боржником разом із поданою заявою.

При цьому суд зазначає, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин рішення суду. Проте, розгляд справи по суті завершено, за результатами чого ухвалено відповідне рішення, у зв`язку з чим дослідження будь-яких нових доказів на стадії виконавчого провадження знаходиться поза межами компетенції суду.

Натомість, у даному випадку боржник намагається здійснити перегляд самого спору по суті та дослідити нові докази, котрі можуть свідчити про можливу зміну обставин з прийняттям нових відповідних висновків, чого під час розгляду заяви в порядку статті 328 ГПК України суд не має право здійснювати.

Обставини, на підставі яких Господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов`язань боржника за рішенням суду на підставі виданого наказу, адже в іншому випадку між сторонами з цього приводу виникає спір про право, який не можливо вирішити лише шляхом застосування процесуальної норми.

Матеріали поданої заяви не містять доказів в підтвердження добровільного виконання обов`язку боржником за рішенням суду, відступлення боргу, зарахування чи прощення боргу тощо.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав визнання наказу Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 у справі №922/1336/24 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення попередньої оплати (авансу) в розмірі 40.332.395,22 грн.

При цьому суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/1336/24 вже відмовлялося боржнику в задоволенні аналогічної заяви та з аналогічних підстав. Вказана ухвала в апеляційному порядку боржником не оскаржувалася та є чинною.

Щодо посилання боржника на зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2.859.802,01 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Боржник у заяві зазначає, що заборгованість зі сплати пені в розмірі 1.125.084,22грн, штрафу в розмірі 674.917,79 грн та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1.059.800,00 грн, що була присуджена до стягнення постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2024, була погашена шляхом зарахування зустрічним однорідних вимог на суму 2.859.802,01 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 28.02.2025.

Разом із тим, акт звірки заборгованості є фіксуючим документом, не є первинним документом і не доводить факту будь-яких господарських операцій, він є лише відображенням руху коштів в бухгалтерському обліку підприємств та носить інформаційний характер. Акт звірки взаємних розрахунків не є документом про проведення зарахування однорідних зустрічних вимог, оскільки не є підставою для встановлення юридичного факту щодо проведення заліку.

Таким чином, акт звірки взаєморозрахунків від 28.02.2025 у розумінні положень статті 601 ЦК України не може вважатись належним доказом зарахування зустрічних однорідних позовних вимог.

Будь-яких інших доказів про зарахування однорідних вимог та на підтвердження матеріальних та/або процесуальних підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в цій частині, суду не подано.

Відповідно до вимог частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першоїю статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі документи, суд констатує, що боржником належними і допустимими доказами не доведено наявності підстав для визнання наказу Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2024 у справі №922/1336/24 таким, що не підлягає виконанню, з огляду на недоведення, зокрема, зміни зобов`язання стягнення коштів на суму 40.332.395,22 грн. іншим зобов`язанням виконанням робіт та зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2.859.802,01 грн.

Враховуючи вищезазначене заява Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 232-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх № 9468 від 16.04.2025) Науково-виробничого підприємства ХАРТРОН-АРКОС ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 29.04.2025.

Суддя Н.С. Добреля