РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.05.2025Справа № 910/2386/25

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт»

до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду «Спецжитлофонд»

про стягнення 1 032 100,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» (надалі - ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду «Спецжитлофонд» (надалі - КП «Спецжитлофонд») про стягнення 1 032 100,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із повернення суми забезпечення виконання на підставі договору підряду на виконання додаткових будівельних робіт №2022-12-Т від 28.01.2022, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 902 943,65 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25 010,30 грн. та інфляційних у розмірі 104 146,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

20.03.2025 до Господарського суду міста Києва від КП «Спецжитлофонд» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що позивачем не виконано умови договору щодо повного виконання робіт.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

За результатами проведення публічної закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2021-12-17-006643-b) 28.01.2022 між КП «Спецжитлофонд» (замовник) та ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» (генпідрядник) укладений договір підряду на виконання додаткових будівельних робіт №2022-12-Т (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору, виконання робіт із завершення будівництва по об`єкту «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вул. Мілютенка та вул. Шолом-Алейхема у Деснянському районі міста Києва (2 пусковий комплекс)» (Будівництво багатоквартирних житлових та індивідуальних будинків, код CVP за ДК 021:2015 - 45211000-9), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.3 Договору склад та обсяг робіт, визначені технічним завданням, тендерною документацією, проектною документацією, затвердженою в установленому порядку, які можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін до проектної документації та можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що строк виконання робіт: з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Невід`ємною частиною договору є календарний графік виконання робіт (Додатком №1), в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених договором. Датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником. Виконання робіт може бути закінчено достроково тільки за згодою замовника.

Відповідно до п. 2.2 Договору строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у договір у разі:

- виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили);

- невиконання або неналежне виконання замовником своїх зобов`язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання фронту робіт, проектної документації, тощо);

- внесення змін до проектної документації;

- дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від генпідрядника обставинами;

- виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Договірна ціна цього договору є динамічною та визначається на основі приблизного кошторису (договірної ціни - додаток №2), що є невід`ємною частиною цього договору і становить: 75 245 303,53 грн. (сімдесят п`ять мільйонів двісті сорок п`ять тисяч триста три гривні 54 коп.), крім того ПДВ 20% - 15 049 060,71 грн. (п`ятнадцять мільйонів сорок дев`ять тисяч шістдесят гривень 70 коп.), всього разом з ПДВ - 90 294 364,24 грн. (дев`яносто мільйонів двісті дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят чотири гривні 24 коп.) (п. 3.1 Договору).

Згідно із п. 4.6 Договору генпідрядник вносить забезпечення виконання цього договору у розмірі 1 (одного) % від загальної вартості (ціни) даного Договору, визначеної п. 3.1 цього договору, та складає 902 943,65 грн. (дев`ятсот дві тисячі дев`ятсот сорок три гривні 65 коп.).

Пунктом 4.9 Договору передбачено, що замовник, за письмовим зверненням генпідрядника, повертає забезпечення виконання договору після належного виконання генпідрядником цього договору в повному обсязі та належним чином, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин. При цьому, повним і належним виконанням умов договору вважається повне виконання усіх умов та зобов`язань, передбачених договором, у тому числі усунення генпідрядником усіх недоліків, зауважень, наданих замовнику від балансоутримувачів при передачі об`єкту на баланс.

Лише при умові виконання генпідрядником пункту 4.9 вважається, що умови договору виконані (п. 4.9.1 Договору).

Відповідно до п. 4.10 Договору забезпечення договору не повертається замовником генпідряднику у разі:

4.10.1 невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань генпідрядником за договором повністю або частково, зокрема, але не виключно внаслідок: порушення строків виконання робіт; порушення умов його зобов`язань щодо якості робіт або до якості використаних матеріалів; порушення вимог проектної документації; порушення вимог будівельних стандартів, будівельних норм і правил, нецільове використання авансу та його несвоєчасне повернення тощо;

4.10.2 неусунення вчасно всіх зауважень замовника та зауважень, що виникають, внаслідок наявності зауважень замовника з боку балансоутримувача або експлуатуючої організації, а також у разі не передання у повному обсязі виконавчої та технічної документації по об`єкту замовнику і балансоутримувачу (у тому числі сертифікати, паспорти на обладнання та матеріали, накладні);

4.10.3 дострокового розірвання замовником договору у випадку, якщо генпідрядник не виконує свої зобов`язання за цим договором;

4.10.4 дострокового розірвання генпідрядником цього договору.

4.10.5 дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу генпідрядника.

Згідно із п. 4.11 Договору право щодо неповернення генпідряднику забезпечення, зазначеного в пункті 4.6 договору, виникає у замовника в момент настання будь-якого з випадків невиконання (неналежного виконання) генпідрядником цього договору.

Пунктом 4.12 сторони дійшли згоди, що факт невиконання або неналежного виконання генпідрядником своїх зобов`язань за договором підтверджується документами, що свідчить про невиконання (неналежне виконання) генпідрядником зобов`язань за даним договором (односторонній акт) про невиконання (неналежне виконання) складається не менше як трьома представниками замовника і скріплюється їхніми підписами. Вказаний акт протягом двох робочих днів, починаючи від дати його складання, направляється замовником генпідряднику.

Про неповернення забезпечення договору замовник письмово повідомляє генпідрядника. До повідомлення додаються документи, що підтверджують невиконання генпідрядником своїх зобов`язань за договором (п. 4.13 Договору).

Відповідно до п. 18.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковими угодами до Договору сторони вносили зміни, зокрема, в його п. 2.1.

Так, 29.09.2023 сторонами укладена додаткова угода №3 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо строку виконання робіт з 01 березня 2021 року по 31 грудня 2023 року, виклали у новій редакції календарний графік виконання робіт та встановили строк дії Договору до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

29.12.2023 між сторонами укладена додаткова угод №4 від 29.12.2023 до Договору, відповідно до п. 1 якої сторони підтверджують, що за договором замовником сплачено генпідряднику кошти у розмірі (всього з ПДВ) 3 923 180,73 грн. (три мільйони дев`ятсот двадцять три тисячі сто вісімдесят три гривні 73 коп.), а генпідрядником виконано роботи по договору на загальну суму (всього з ПДВ) 3 594 029,23 грн. (три мільйони п`ятсот дев`яносто чотири тисячі двадцять дев`ять гривень 23 коп.). Відтак, генпідрядником не підтверджено виконання робіт на загальну суму (всього з ПДВ) 329 151,50 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 50 коп.).

В пункті 2 додаткової угоди №4 від 29.12.2023 до Договору сторони погодили, що генпідрядник зобов`язується повернути замовникові кошти у розмірі (всього з ПДВ) 329 151,50 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 50 коп.), або підтвердити використання кошів актами виконаних робіт у термін до 15.01.2024.

Відповідно до процедури торгів UA-2021-12-17-006643-b платіжним дорученням №81 від 27.01.2022 позивач перерахував відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 902 943,65 грн.

Листом №056/24-2023 від 29.12.2023 відповідач звернув увагу позивача на відставання останнього від термінів виконання робіт та повідомив, що така інформація зафіксована в акті про стан ходу будівництва згідно Договору, оригінал якого додано до листа.

КП «Спецжитлофонд» звернулося до ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» із листом №056/02-166 від 18.01.2024, в якому просило надати письмові обґрунтовані пояснення щодо зриву термінів виконання будівельно-монтажних робіт на підставі Договору.

Листом №24-4/22/1-14 від 05.02.2024 ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» просило КП «Спецжитлофонд» повернути забезпечення виконання договору у розмірі 902 943,65 грн., у зв`язку із відсутністю порушень Договору з боку генпідрядника та завершення строку його дії.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із повернення забезпечення виконання на підставі Договору, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 902 943,65 грн.

В свою чергу, відповідач стверджує про невиконання позивачем умов Договору в частині повного та своєчасного виконання робіт, у зв`язку з чим, в силу положень умов Договору, сума забезпечення виконання вказаного договору не підлягає поверненню.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Так у п. 4.6 Договору сторони дійшли згоди про те, що генпідрядник вносить забезпечення виконання у розмірі 902 943,65 грн., яке було сплачено позивачем відповідачу платіжним дорученням №81 від 27.01.2022.

Згідно із ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

В п. 4.9 Договору сторони визначили, що забезпечення виконання повертається позивачу після належного виконання ним цього договору в повному обсязі та належним чином, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі».

В даному випадку, позивач взяв на себе зобов`язання із виконання робіт із завершення будівництва по об`єкту «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вул. Мілютенка та вул. Шолом-Алейхема у Деснянському районі міста Києва (2 пусковий комплекс)» (Будівництво багатоквартирних житлових та індивідуальних будинків, код CVP за ДК 021:2015 - 45211000-9), при цьому сторонами обумовлена ціна Договору, яка є динамічною та визначається на основі приблизного кошторису і становить 90 294 364,24 грн.

В той же час, як підтверджується матеріалами справи, позивачем виконано роботи на суму 3 594 029,23 грн., тобто не в повному обсязі, факт виконання не усіх умов та зобов`язань, передбачених договором, також підтверджується ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» в позовній заяві.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази настання обставин, за наслідком яких забезпечення виконання підлягає поверненню ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт», а останнім підтверджено їх відсутність, то підстави для висновку про виникнення у КП «Спецжитлофонд» зобов`язання із повернення позивачу 902 943,65 грн. відсутні.

Більш того, умовами п. 4.10 Договори сторони визначили випадки при яких забезпечення договору не повертається замовником генпідряднику, зокрема у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань генпідрядником за договором повністю або частково.

Разом з тим, в п. 4.12 та 4.13 Договору сторони передбачили, що факт невиконання або неналежного виконання генпідрядником своїх зобов`язань за договором підтверджується документами, що свідчить про невиконання (неналежне виконання) генпідрядником зобов`язань за даним договором (односторонній акт) про невиконання (неналежне виконання) складається не менше як трьома представниками замовника і скріплюється їхніми підписами. Вказаний акт протягом двох робочих днів, починаючи від дати його складання, направляється замовником генпідряднику. Про неповернення забезпечення договору замовник письмово повідомляє генпідрядника. До повідомлення додаються документи, що підтверджують невиконання генпідрядником своїх зобов`язань за договором.

На виконання п 4.12 та 4.13 Договору, 29.12.2023 відповідачем складено акт про стан ходу будівництва згідно Договору, в якому зафіксовано відставання від термінів виконання робіт на 93 % або п`ять з половиною місяців. Такий акт вручено позивачу разом із листом відповідача №056/24-2023 від 29.12.2023, в якому замовником повідомлено генпідрядника про виявлені відставання темпів виконання робіт.

Таким чином, відповідачем виконано умови, які визначені Договором, при яких у замовника виникає право щодо неповернення генпідряднику забезпечення, зазначеного в пункті 4.6 договору.

В той же час, позивач стверджує, що неповне виконання передбачених умовами Договору робіт сталось не з його вини, а цьому сприяли об`єктивні обставини.

Зокрема, ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» звертає увагу на те, що роботи на об`єкті були зупиненні в силу перебування м. Києва в статусі території активних бойових дій з 24.02.2022 по 30.04.2022 та так і не були відновлені до завершення строку дії Договору, оскільки не було рішення КП «Спецжитлофонд» щодо відновлення будівництва.

Крім того, враховуючи збройну агресію російської федерації, введення в Україні воєнного стану та пов`язані із цим негативні явища в економіці держави вартість будівельних робіт значно подорожчала, проте відповідач не здійснював дій щодо врегулювання питань за Договором - не ініціював його розірвання, не відновлював виконання будівельних робіт, з паралельним підвищенням вартості матеріальних ресурсів в межах ціни Договору, не здійснював жодних дій спрямованих на його виконання та ігнорував відповідні звернення позивача.

При цьому, позивач стверджує про те, що підписуючи додаткові угоди про продовження строку дії договору відповідач визнавав факти зупинення будівництва та відсутність фінансування робіт з його боку, факт форс-мажорних обставин, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, а також факт необхідності коригування графіку виконання робіт.

Стосовно тверджень позивача суд зазначає наступне.

Укладений між сторонами Договір є договором будівельного підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В даному випадку, уклавши з відповідачем Договір позивач взяв на себе зобов`язання із виконання робіт по об`єкту в строк до 31 грудня 2022 року.

Щодо перебування м. Києва в статусі території активних бойових дій та введення в Україні воєнного стану суд відзначає, що строки виконання робіт за Договором неодноразово продовжувались саме з цих причин, що зазначено самим позивачем в позові та відображено у додаткових угодах до Договору. При цьому доказів наявності домовленостей між сторонами про необхідність прийняття відповідачем окремо рішень щодо початку, продовження чи відновлення виконання робіт в матеріалах справи не міститься, виконання зобов`язання із їх початку, продовження чи відновлення покладено саме на позивача.

Укладаючи Договір позивач погодився на його умови, в тому числі, умови щодо строків виконання робіт з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, тобто взяв на себе зобов`язання виконати роботи протягом 10 місяців, а додатковими угодами такий строк було продовжено до 31 грудня 2023 року, тобто ще на 12 місяців. При цьому, позивачем не наведено об`єктивних причин з яких він не виконав роботи протягом одного року і десяти місяців, які розраховував виконати лише за 10 місяців.

Щодо фінансування робіт, то суд звертає увагу на те, що умовами розділу XI Договору передбачено зобов`язання відповідача оплатити виконані позивачем роботи після підписання документів про обсяги та вартість виконаних робіт, а умовами розділу X передбачене саме право відповідача здійснити попередню оплату, а не обов`язок, при цьому в такому випадку сторони зобов`язані були укласти відповідну додаткову угоду, яка відсутня в матеріалах справи.

Крім того, положеннями ч. 1, 4 ст. 879 Цивільного кодексу України передбачено, що матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, а також у наданні інших послуг. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Отже, як умовами Договору, так і нормами діючого законодавства не передбачено зобов`язання відповідача здійснити попередню оплату за роботи.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, а також наявні в матеріалах справи докази та досліджені судом обставини не дають підстав для висновку про виникнення у відповідача зобов`язання з повернення забезпечення виконання, зазначеного в пункті 4.6 Договору, а відтак суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 902 943,65 грн. не підлягає задоволенню.

Оскільки суд не знайшов підстав для висновку про існування у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 902 943,65 грн., то підстави для задоволення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних, нарахованих за прострочення виконання такого зобов`язання, відсутні.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий