РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2025Справа № 910/1946/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ердол»

про стягнення 788.212,90 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

18.02.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ердол» про стягнення 788.212,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного кредитного договору № CR-SME21-023/73_1 від 27.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ердол» та Акціонерним товариством «ОТП Банк» відповідачу надано кредитні гроші у розмірі 860.000,00 грн. Відповідачем належним чином не були виконані зобов`язання за кредитним договором. 16.11.2023 згідно умов договору відступлення права вимоги № 16/11/23 Банк відступив право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Відповідно до п. 3.2. договору відступлення визначено, що новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору суму, вказану в п. 3.1. цього договору. Так, позивачем на виконання договору відступлення подано платіжну інструкцію № 5586 від 16.11.2023. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач на адресу відповідача направив повідомлення про відступлення права вимоги № CR-SME21-023/73_1 та зазначив інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Враховуючи те, що заборгованість відповідачем залишилась не погашеною, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 788.212,90 грн, з яких 644.851,93 грн заборгованість за тілом кредиту та 143.360,97 грн заборгованість за відсотками.

У позовній заяві міститься клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «ОТП Банк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 відкрито провадження у справі № 910/1946/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «ОТП Банк»; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та доказів направлення цих документів позивачу; встановлено третій особі строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для подачі пояснень щодо позову із урахуванням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.02.5025 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04209, м. Київ, вул. Богатирська, 9, офіс 402 (номер відправлення 454), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 25.02.5025 (номер відправлення 454) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку з позначкою «по закінченню терміну зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.02.5025 було надіслано третій особі в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 27.02.2025 о 12:51 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Відповідач та третя особа вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 25.02.5025 не виконали.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ердол» (відповідач, Клієнт, боржник) та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) укладено договір про надання банківських послуг № CR-SME21-023/73_1 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 3 кредитного договору Банк надає на вимогу Клієнта банківську послугу, а Клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку.

Згідно п. 1 договору надано визначення банківської послуги - всі та/або будь-яка з послуг, дій Банку для, за наказом або на користь Клієнта відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії Банку, а також договору, до яких, зокрема належить надання Банком банківського кредиту(кредит, кредитна лінія, овердрафт,/ акредитив, гарантія, аваль), проте якщо інше прямо не вказано в договорі, до них не належить зобов`язання Банку перед Клієнтом згідно з договором(ами) банківського рахунку та/або депозитним(ими) договором(ами).

Розділ 21 кредитного договору містить положення «Умови надання кредиту».

Згідно з п. 21.1.2 кредитного договору визначено ліміт банківської послуги (кредиту) - 860.000,00 грн.

Відповідно до п. 21.1.4. кредитного договору цільове призначення банківської послуги - рефінансування (погашення) суми заборгованості Клієнта за договором про надання банківськими послугами № CR-SME 20-024/73 від 10.09.2020 (за текстом договору - кредитний договір), в тому числі строкового та простроченого до повернення тіла (за наявності), нарахованих та прострочених відсотків (за наявності) по кредиту, за виключенням пені, наданого клієнту Банком відповідно до кредитного договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення зобов`язань за кредитним договором кредит не погасив, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 788.212,90 грн, з яких 644.851,93 грн заборгованість за тілом кредиту та 143.360,97 грн заборгованість за відсотками.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до розділу 5 кредитного договору строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання Клієнта перед Банком не будуть виконані в повному обсязі. Цей договір не поширюється на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними договору, якщо інше прямо не передбачене ним. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 21.1.5. кредитного договору контроль за цільовим призначенням банківської послуги здійснюється Банком шляхом перевірки призначень платежів в платіжних документах, що подаються клієнтом Банку при використанні банківської послуги.

Згідно з п. 21.1.6.1. кредитного договору сторони наступним прийшли до згоди, що надання кредиту відбувається одним траншем у відповідності до договору.

З матеріалів справи вбачається, що Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав боржнику кредит у розмірі 860.00,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 41655111 від 17.10.2021.

Відповідно до п. 21.1.6.2. кредитного договору сума кредиту підлягає поверненню Клієнтом Банку щомісячними платежами, починаючи з листопада 2021 року, згідно з графіком повернення кредиту (надалі - графік), зазначеним в пункті 21.1.16 договору.

Так, в п. 2.1.16 кредитного договору наведено графік повернення кредиту згідно якого визначено строк повернення кредиту до 27.02.2023 включно.

Згідно з п. 21.1.8. кредитного договору стандартний розмір процентної ставки в валюті UAH: 15,90% річних.

Відповідно до пунктів 21.1.9., 21.1.10. кредитного договору стандартний розмір процентної ставки в валюті UAH + 2% річних. Підставою застосування підвищеного розміру процентної ставки в валюті UAH є порушення Клієнтом будь якого із зобов`язань, передбачених пунктами 12, 26 договору.

Відповідно до п. 21.1.11. кредитного договору порядок оплати процентів згідно з пунктом 6 договору.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та процентів в передбачені кредитним договором строки не виконав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2023 між Акціонерним товариство «ОТП Банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (новий кредитор, позивач) було укладено договір про відступлення права вимоги № 16/11/23 (далі - договір відступлення), відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) у повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі вимог, наведеному у додатку 1 до цього договору, та які укладені між первісним кредитором та боржниками, а саме: первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги виконання боржниками боргових зобов`язань, які виникли за кредитними договорами в розмірах, зазначених в реєстрі вимог (згідно додатку 1 до цього договору), та які можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога) за кредитними договорами, право вимоги виконання всіх інших обов`язків та зобов`язань боржників/поручителів/майнових поручителів, передбачених кредитними договорами та договорами забезпечення (далі за текстом - право вимоги), за суму, встановлену в п. 3 цього договору.

Згідно додатку 1 до договору відступлення (реєстр вимог) вбачається, що за договором відступлення передано право вимоги за кредитним договором № CR-SME21-023/73_1 від 27.10.2021, боржник ТОВ «Ердол», загальна сума основного боргу боржника за кредитним договором 644.851,93 грн, загальна сума процентів 145.046,42 грн, разом заборгованість в сумі 789.898,35 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору відступлення з цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з кредитних договорів та договорів забезпечення в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Згідно з п. 2.5 договору відступлення права вимоги за кредитними договорами переходять до нового кредитора з моменту виконання зобов`язання щодо сплати всіх платежів, в обсязі та в порядку визначених в п. 3 цього договору

Відповідно до п. 2.7 договору відступлення передача прав вимоги здійснюється сторонами на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі реєстру вимог. Укладення цього договору не тягне за собою будь-яких змін умов кредитних договорів та здійснюється без згоди боржників.

Згідно акту прийому-передачі реєстру вимог (додаток 4 до договору відступлення) від 16.11.2023 вбачається, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги, зокрема за кредитним договором № CR-SME21-023/73_1 від 27.10.2021, боржник ТОВ «Ердол», загальна сума основного боргу боржника за кредитним договором 644.851,93 грн, загальна сума процентів 145.046,42 грн, разом заборгованість в сумі 789.898,35 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору відступлення сторони домовились, що сума, за яку здійснюється відступлення права вимоги, згідно цього договору зазначена в додатку 4 до цього договору.

Згідно п. 4 додатку 4 до договору відступлення вартість відступлення прав вимоги за кредитними договорами складає 0,99% та становить 423.260,64 грн.

Згідно з п. 3.2 договору відступлення новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору суму, вказану в п. 3.1. цього договору, до 14 години дня в день підписання акту прийому-передачі реєстру вимог шляхом перерахування коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами м. Київ, вул. Жилянська, 43, т/р: UA0900000, код банку: 300528, Ідентифікаційний код 21685166, Свідоцтво платника ПДВ № 100234906, ІПН 52, отримувач: АТ «ОТП БАНК», призначення платежу: «Оплата згідно договору про відступлення права вимоги № 16/11/23 від 16.11.2023».

На підтвердження зарахування коштів згідно договору про відступлення права вимоги № 16/11/23 від 16.11.2023 позивачем подано копію платіжної інструкції № 5586 від 16.11.2023, в якій при внесенні інформації «Призначення платежу» було допущено описку та замість договору № 16/11/23 від 16.11.2023 вказано договір № 14/11/23 від 14.11.2023.

У зв`язку із чим на підтвердження зарахування коштів за платіжною інструкцією № 5586 від 16.11.2023 саме за договором про відступлення права вимоги № 16/11/23 від 16.11.2023 позивачем надано лист Банку № 73-5-2-1212 від 25.07.2024, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» підтверджує, що ТОВ «Діджи Фінанс» виконано повний розрахунок згідно п. 3.2. договору про відступлення права вимоги № 16/11/23 від 16.11.2023.

Слід зазначити, що у п. 2 додатку 4 до договору відступлення зазначено, що новий кредитор у повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо здійснення оплати первісному кредитору вартості права вимоги, у сум, у строки та за реквізитами, зазначеними у договорі.

В матеріалах справи наявний лист позивача № CR-SME21-023/73_1 від 19.02.2024, в якому повідомляється ТОВ «Ердол» про отримання позивачем на підставі договору про відступлення права вимоги № 16/11/23 від 16.11.2023 права вимоги до боржника за кредитним договором № CR-SME21-023/73_1 від 27.10.2021 та міститься вимога про сплату у строк до 31.03.2024 заборгованості в сумі 788.212,90 грн, з яких 644.851,93 грн заборгованості за тілом кредиту та 143.360,97 грн заборгованості за відсотками.

Проте, належних доказів надіслання чи вручення цього листа відповідачу не подано.

Поданий позивачем список № 19783-10-3-1 від 21.02.2024 не є належним доказом відправлення на адресу відповідача зазначеного листа, оскільки: по-перше не підтверджує зміст відправлення, по-друге відправником зазначено ТОВ «Дірект Технолоджі», а позивача.

Слід відзначити, що згідно ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за кредитним договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 788.212,90 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанси» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 20.000,00 грн слід зазначити наступне.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивачем наведено, що позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20.000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

01.01.2025 між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 42649746 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Підтвердженням того, що Білецький Богдан Михайлович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5618/10 від 17.03.2016.

Відповідно до п. 4.4 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надається клієнту особисто або надсилається адвокатом факсимільним зв`язком, поштою або на електронну пошту, вказану в договорі.

01.01.2025 між адвокатом та клієнтом складено акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, загальна вартість яких склала 20.000,00 грн.

За умовами п. 4.2 договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Відповідно до п. 4.7 договору в акті, зазначеному в п. 4.4. договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з п. 4 наведеного акту оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту.

Проте, доказів сплати позивачем адвокату коштів за договором в сумі 20.000,00 грн не подано.

Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не подано; не співмірність витрат не доведено.

Слід зазначити, що за змістом статті ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 20.000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ердол» (04209, м. Київ, вул. Богатирська, 9, офіс 402, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанси» (004112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) 644.851 (шістсот сорок чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одну) грн 93 коп. заборгованість за тілом кредиту, 143.360 (сто сорок три тисячі триста шістдесят) грн 97 коп. заборгованість за відсотками, 9.458 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 55 коп. витрат по сплаті судового збору, 20.000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова