СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Харків Справа №922/2640/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Пархоменко О.В.

від ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" - Синяк Д.О. довіреність №14/03-22 від 27.12.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на підставі ухвали суду;

від заявника апеляційної скарги - адвокат Гардаушенко С.П. ордер серія АХ №1254953 від 22.04.2025 в залі суду;

від боржника - адвокат Чернишов К.О. ордер серія ВІ №1252873 від 21.10.2024 в залі суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВ "Альдіва" ( вх. №573Х/1) на ухвалу від 25.07.2024 (за результатами розгляду кредиторських вимог ТОВ "Альдіва") та ухвалу від 29.08.2024 (попереднє засідання), що постановлені Господарським судом Харківської області у складі судді Міньковського С.В. у справі № 922/2640/23

за заявою АТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до ТОВ "Рефілл"

про визнання банкрутом,

УСТАНОВИВ:

01.08.2023 ухвалою Господарського суду Харківської області відкрито провадження у справі №922/2640/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефілл" (далі - ТОВ "Рефілл"). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І. А. (свідоцтво № 923 від 14.05.2013).

02.08.2023, на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2023 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство за номером №71125.

01.09.2023 ТОВ "Альдіва" звернулось до господарського суду з заявою (вх.№23802) з грошовими вимогами до боржника - ТОВ "Рефілл", в якій заявник просив визнати грошові вимоги у розмірі 47760000грн та включити їх до четвертої черги задоволення реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги ТОВ "Альдіва" обґрунтовані наявністю заборгованості ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" у розмірі 47760000грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, право вимоги на яку заявник набув в результаті укладення договору про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, договору про надання послуг з факторингу №17-12/21-Ф та договору про відступлення права вимоги №У-07/09-22/4 від 07.09.2022.

25.07.2024 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі №922/2640/23 грошові вимоги ТОВ "Альдіва" до боржника ТОВ "Рефілл" на суму 47760000грн відхилено у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Альдіва" не надало належних доказів на підтвердження господарської операції з надання поворотної фінансової допомоги за договором №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021.

Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки додатковою угодою до договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, ТОВ "Альдіва" та ТОВ "Рефілл" продовжили строк виконання зобов`язання до 30.10.2023, то вимоги ТОВ "Альдіва" у розмірі 47760000грн виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, отже, є поточними зобов`язаннями.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, про відхилення грошових вимог ТОВ "Альдіва" у повному обсязі.

29.08.2024 ухвалою попереднього засідання Господарського суду Харківської області у справі №922/2640/23 визнано вимоги кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Рефілл":

- Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на суму 34506012,39грн та 92508,00грн судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон Трейд" на суму 5766760,32грн та 5368,00грн судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на суму 23478408,36грн та 5368,00грн судових витрат;

- Головного управління ДПС у Харківській області на суму 212524,77грн;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБК Плюс" на суму 38479015,59грн та 5368,00грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалено, що кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами господарського суду, ТОВ "Альдіва" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило їх скасувати в частині відмови у задоволенні грошових вимог ТОВ "Альдіва" до боржника ТОВ "Рефілл" на суму 47760000грн та ухвалити нове рішення, яким визнати ТОВ "Альдіва" кредитором боржника на суму 47760000грн та 5368грн судового збору. Внести зміни до описової та резолютивної частини ухвали попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 29.08.2024 у справі №922/2640/23, якими визнати кредиторські вимоги ТОВ "Альдіва" до ТОВ "Рефілл" у розмірі 47760000грн основного боргу, а також 5368грн судового збору.

Скаржник стверджував про помилковість висновків суду першої інстанції, підтвердження належними доказами наявності заборгованості боржника перед ТОВ "Альдіва", суперечність висновків суду щодо відмови у визнанні грошових вимог. Також ТОВ "Альдіва" в апеляційній скарзі посилалося на новий доказ додаткову угоду від 10.11.2021 щодо зміни платежів за договором фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021 та наводило доводи щодо причин неподання цього доказу суду першої інстанції. Зазначив, що про існування зазначеної угоди від 10.11.2021 ТОВ "Альдіва" стало відомо 28.08.2024 під час ознайомлення з поясненнями ТОВ "Лівайн Торг".

21.11.2024 постановою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Альдіва" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.07.2024 у справі №922/2640/23, винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами - залишено без змін. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.08.2024, винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2640/23 - залишено без змін.

Апеляційний господарський суд погодився із висновком суду господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання грошових вимог ТОВ "Альдіва". Суд апеляційної інстанції також відхилив доказ вказаний скаржником з мотиву неподання його до суду першої інстанції.

Оскільки, за висновком суду апеляційної інстанції, місцевим господарським судом правомірно відхилені грошові вимоги ТОВ "Альдіва" то апеляційний суд не знайшов підстав для внесення змін в ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.08.2024 у справі №922/2640/23, винесеної за результатом попереднього засідання щодо грошових вимог ТОВ "Альдіва".

Постановою Верховного Суду від 20.02.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдіва" задоволено.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 (щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдіва") у справі №922/2640/23 скасовано.

Справу №922/2640/23 щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдіва" передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

У постанові Верховного Суду зазначено, що суд апеляційної інстанції мав розглянути наведені ТОВ "Альдіва" причини неподання доказу до суду першої інстанції та надати їм мотивовану відповідь, проте суд апеляційної інстанції не навів мотивів відхилення відповідних аргументів заявника апеляційної скарги, а лише вказав про те, що такий доказ не подавався до суду першої інстанції.

Отже, Верховний Суд зауважив, що в порушення статті 282 ГПК України суд апеляційної інстанції не розглянув та не надав оцінки наведених в апеляційній скарзі причин неподання ТОВ "Альдіва" доказу до суду першої інстанції.

12.03.2025 справа №922/2640/23 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 12.03.2025 справу передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2025, крім іншого, призначено справу до розгляду 22.04.2025, установлено строк для подання заяв та клопотань до 16.04.2025.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.04.2025 приймають участь представники: заявника апеляційної скарги, боржника та кредитора ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта". Інші сторони та учасники провадження у справі не направили до судового засідання апеляційного господарського суду 22.04.2025 своїх представників, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Явка представників сторін та інших учасників провадження у справі до Східного апеляційного господарського суду обов`язковою не визнавалась. З огляду на наведені положення процесуального закону, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю інших учасників, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги.

В судовому засіданні 22.04.2025 представник ТОВ "Альдіва" підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги і просить її задовольнити. Пояснив, що на момент подання заяви ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника товариству не були відомі обставини укладення угоди про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, укладеної між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл". Про зазначену угоду товариство довідалось 28.08.2024 та в апеляційній скарзі товариство вже послалось на цю угоду, як на новий доказ.

В судовому засіданні 22.04.2025 представник ТОВ "Альдіва" заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи нового доказу - угоди від 10.11.2021 щодо зміни платежів за договором фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021. Також просив поновити строк для подання такого доказу до матеріалів справи, оскільки про цю угоду ТОВ "Альдіва" довідався 28.08.2024 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Представник боржника підтримав вимоги апеляційної скарги ТОВ "Альдіва".

Представник ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта" заперечував проти вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Альдіва", просить відмовити у її задоволенні. Проти задоволення клопотання про долучення нового доказу до матеріалів справи заперечує та зауважує, що таке клопотання заявлено поза межами установлених процесуальних законом строків.

Представник кредитора зауважує на тому, що розгляд заяви ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника неодноразово відкладався судом першої інстанції, отже розгляд цих вимог тривав досить значний строк і ТОВ "Альдіва" мав можливість у разі потреби подати відповідний доказ до суду першої інстанції, однак не зробив цього.

Заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, надаючи оцінку заявленому 22.04.2025 ТОВ "Альдіва" усному клопотанню про долучення додаткового доказу - угоди від 10.11.2021 про розірвання договору поставки нафтопродуктів та в якому узгоджено також питання щодо зміни платежів та поновлення строку для долучення доказів, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Східний апеляційний господарський суд установив, що з апеляційною скаргою ТОВ "Альдіва" звернувся у вересні 2024 року.

До апеляційної скарги ТОВ "Альдіва" НЕ ДОДАНО ані копії, ані оригіналу угоди про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл", на яку апелянт посилається як на додатковий новий доказ, що не був ним поданий до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційна скарга не містить відомостей де та у кого знаходиться угода про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, не міститься вимог про витребування такої угоди (у разі її відсутності у ТОВ "Альдіва") та про її долучення до матеріалів справи.

Клопотання про долучення зазначеної вище угоди та поновлення пропущеного строку для подання доказів заявлено представником ТОВ "Альдіва" усно в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.04.2025. Тобто через 7 місяців після звернення з апеляційною скаргою та через 8 місяців після дати (28.08.2024), яку сам заявник зазначив як дату, з якої він довідався про таку угоду.

У клопотанні не обґрунтовано об`єктивної неможливості подати таку угоду разом з апеляційною скаргою у вересні 2024 року та чому ТОВ "Альдіва" зволікав такий тривалий строк з її поданням.

Тобто, ТОВ "Альдіва" не подано зазначену додаткову угоду разом з апеляційною скаргою при первісному розгляді справи апеляційним господарським судом. Такий доказ апелянт подає при новому апеляційному розгляді, після касаційного провадження, що є нівелюванням з боку апелянта норм процесуального закону.

Крім того, Східний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що після надходження справи до апеляційного господарського суду після закінчення касаційного провадження в ухвалі суду від 13.03.2025 був визначений судом строк для подання заяв та клопотань ДО 16.04.2025.

Отже, клопотання про долучення додаткових /нових доказів та поновлення пропущеного строку на їх подання заявлено апелянтом, крім наведеного вище, ще і з пропуском установленого судом строку для подання заяв та клопотань.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що наданий судом строк для подання заяв та клопотань становив більше 30 днів з моменту призначення справи до розгляду, тому є більш ніж достатнім для того, щоб учасники справи могли визначитись з необхідністю подання клопотань.

Відповідно до ч. 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За приписами ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Водночас ч. 2 ст. 119 ГПК України унормовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми слідує, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16).

Строк для подання заяв та клопотань є строком установленим судом.

З огляду на викладене вище, ТОВ "Альдіва" заявив клопотання про поновлення пропущеного строку поза межами строку установленого судом, а протягом установленого судом строку не заявляв клопотання про його продовження.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про порушення ТОВ "Альдіва" вимог процесуального закону та відсутності правових підстав для поновлення строку для подання додаткових доказів, тому клопотання про поновлення пропущеного строку заявлене 22.04.2025 залишається судом без задоволення, а клопотання про долучення доказів заявлене 22.04.2025 залишається судом без розгляду.

Перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог процесуального права та правильність застосування норм матеріального права під час постановлення оскаржуваних ТОВ "Альдіва" ухвал, з урахуванням вказівок Верховного Суду, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Як установлено та зазначено вище, ТОВ "Альдіва" подано в установлений законом строк заяву з грошовими вимогами до боржника. Заявлені вимоги ґрунтуються на договорі від 30.06.2021 №ЛТ21-102, право вимоги за яким, як зазначає ТОВ "Альдіва", отримано ним за договором про відступлення права вимоги.

Підставою подання заяви ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника заявник зазначив наявність заборгованості ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" у розмірі 47760000,00грн, яка виникла за договором про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, договору про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, договору про надання послуг з факторингу №17-12/21-Ф та договору про відступлення права вимоги №У-07/09-22/4 від 07.09.2022.

18.09.2023 розпорядник майна надав до господарського суду повідомлення про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Альдіва", відповідно до якого розпорядником майна відхилено заявлені вимоги у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є поточними.

02.10.2023 ТОВ "Альдіва" подало до господарського суду додаткові пояснення (вх.№26623) щодо заявлених кредиторських вимог до боржника, в яких заявник зазначив, що заявлені кредиторські вимоги є конкурсними, просив суд визнати їх у повному обсязі.

Боржником заявлені вимоги ТОВ "Альдіва" у розмірі 47760000,00грн визнані у повному обсязі, про що свідчить повідомлення (вх.№26628 від 02.10.2023) про розгляд кредиторських вимог ТОВ "Альдіва".

Розпорядником майна арбітражним керуючим Борових І.А. у письмовому повідомленні від 14.11.2023 про розгляд вимог кредитора ТОВ "Альдіва" вимоги кредитора на загальну суму 47760000,00грн не визнано повністю, у зв`язку з тим, що грошові вимоги кредитора документально не підтверджені матеріалами заяви кредитора.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 25.07.2024 відхилив вимоги ТОВ "Альдіва" на підставі їх недоведеності та не підтвердженості належними та допустимими доказами.

Відповідно в ухвалі попереднього засідання від 29.08.2024 вимоги ТОВ "Альдіва" не зазначені як визнані.

ТОВ "Альдіва" не погодився з висновками місцевого господарського суду щодо підстав відхилення вимог товариства до боржника та звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить суд:

1. Прийняти цю апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.07.2024 року по справі №922/2640/23 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.08.2024 по справі №922/2640/23, в частині відмови у задоволенні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдіва" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефілл" на суму 47760000,00грн.

3. Ухвалити нове рішення за яким визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдіва" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефілл" на суму 47760000,00грн та 5368,00грн.

4. Внести зміни до описової та резолютивної частини ухвали попереднього засідання Господарського суду Харківської області від 29.08.2024 у справі №922/2640/23, за якими визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдіва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефілл" у розмірі 47760000,00грн основного боргу, а також 5368,00грн судового збору.

Доводами апеляційної скарги є наступні:

1. апелянт вважає, що листи ТОВ "Лівайн Торг" адресовані ТОВ "Рефілл" щодо правильного призначення платежів є звичаєм ділового обороту, сформованого у сфері платіжної системи, і є допустимим доказом уточнення (зміни, виправлення) призначення платежу за ситуації відсутності чітко врегульованої законодавством форми проведення сторонами таких уточнень.

Отже, апелянт наполягає, що уточнення платежів (зміна їх призначення) узгоджено між сторонами, тому є помилковим висновок місцевого господарського суду про недостатність погодження зміни призначення платежів між сторонами лише у формі листів та необхідності узгодження такого питання у формі цивільно-правових угод.

2. ТОВ "Альдіва" зауважує на відсутності заперечень боржника з приводу заявлених ТОВ "Альдіва" вимог.

3. Апелянт вважає, що надав достатні докази, якими підтверджуються його вимоги до боржника.

4. ТОВ "Альдіва" посилається на новий доказ угоду про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл", в якій узгоджено порядок змін у призначенні платежів з таких, що здійснені на виконання договору поставки нафтопродуктів на такі, що здійснені на виконання договору про фінансову допомогу.

Апелянт просить врахувати при розгляді апеляційної скарги зазначений новий доказ. Зазначає, що про цей доказ йому стало відомо 28.08.2024 під час ознайомлення з поясненнями ТОВ "Лівайн Торг".

З приводу наведених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як убачаться з матеріалів справи 25.07.2021 між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл" укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01, згідно з пунктом 1.1 якого ТОВ "Лівайн Торг" надає ТОВ "Рефілл" фінансову допомогу в сумі, що не перевищує 100000000,00грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін.

Відповідно до пункту 2.2 вищезазначеного договору фінансова допомога надається в безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок користувача (ТОВ "Рефілл").

Термін користування фінансовою допомогою визначений сторонами до 24.07.2022 (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору термін, визначений у пункті 3.1 може бути продовжений за згодою сторін.

Згідно з пунктом 4.1 договору після закінчення терміну, визначеного у пункті 3.1 цього договору, ТОВ "Рефілл" зобов`язується повернути суму фінансової допомоги протягом 14 календарних днів підприємству (а.с.5, том 10).

26.07.2021 ТОВ "Лівайн Торг" згідно з платіжним дорученням №66290 на рахунок ТОВ "Рефілл" перераховані грошові кошти у сумі 40700000,00грн з призначенням платежу "предоплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-6783333,33грн".

02.08.2021 ТОВ "Лівайн Торг" згідно з платіжним дорученням №66538 на рахунок ТОВ "Рефілл» перераховані грошові кошти в сумі 51000000,00грн з призначенням платежу "оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-8500000,00грн".

02.08.2021 ТОВ "Лівайн Торг" згідно з платіжним дорученням №66539 на рахунок ТОВ "Рефілл" перераховані грошові кошти в сумі 1810000,00грн з призначенням платежу "оплата за ГСМ согл.дог.ПО21-79/ЛТ от 18.06.21 в т.ч.ПДВ 20%-301666,67грн" (а.с.105-106, том 10).

26.07.2021 листом за вих.№745/03 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжному дорученні №66290 від 26.07.2021 на суму 40700000,00грн "надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 25.07.21р., без ПДВ" (а.с.104, том 10).

02.08.2021 листом за вих.№755/01 ТОВ "Лівайн Торг" просило ТОВ "Рефілл" вважати вірним призначення платежу в платіжних дорученнях: №66539 від 02.08.2021 на суму 1810000,00грн "надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ"; №66538 від 02.08.2021 на суму 51000000,00грн "надання фін допомоги згідно дог.№ЛТ21-95/01 від 02.08.21р., без ПДВ" (а.с.104 на звороті, том 10).

При цьому, матеріали справи не містять доказів надсилання або отримання ТОВ "Рефілл" вищезазначених листів про зміну призначення платежу.

03.12.2021 між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Юнайтед Енерджі" укладений договір про відступлення права вимоги №ДВПВ21-203/ЛТ, відповідності до пункту 1.1 якого ТОВ "Лівайн Торг" відступає право вимоги по низці договорів, серед яких і за договором про надання фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2023 на суму 93510000,00грн (а.с.7, том 10).

16.12.2021 між ТОВ "Юнайтед Енерджі" та ТОВ "Альтафінанс" укладено договір надання послуг з факторингу №17-12/21-Ф, на підставі цього договору ТОВ "Альтафінанс" отримало право грошової вимоги від ТОВ "Рефілл", зокрема, за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 25.07.2021 №ЛТ21-95/01 на суму 93510000,00грн (пункт 1.1 договору) (а.с.10-13, том 10).

07.09.2022 між ТОВ "Альтафінанс" та ТОВ "Альдіва" укладено договір про відступлення права вимоги №У-07/09-22/4, згідно з умовами якого ТОВ "Альтафінанс" передало ТОВ "Альдіва" право грошової вимоги на отримання від ТОВ "Рефілл" заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 25.07.2021 №ЛТ21-95/01 у сумі 93510000,00грн (а.с.18-19, том 10). На виконання пункту 2.1 договору ТОВ "Альдіва" сплатило ТОВ "Альтафінанс" за передане право вимоги грошову суму у розмірі 45750000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №369 від 07.10.2022 на суму 10000000,00грн, №370 від 07.10.2022 на суму 10000000,00грн, №371 від 07.10.2021 на суму 10000000,00грн, №372 від 07.10.2022 на суму 10000000,00грн, №373 від 07.10.2022 на суму 5750000,00грн (а.с.22-26, том 10).

07.10.2022 ТОВ "Рефілл" сплатило ТОВ "Альдіва" грошові кошти у сумі 45750000,00грн, згідно з платіжними інструкціями №12675, №12676, №12677, №12678, №12679 з призначенням платежу: "сплата по договору відступлення права вимоги № У-07/09-22/4 від 07.09.2022 р. без ПДВ" (а.с.27-31, том 10).

31.10.2022 ТОВ "Альдіва" та ТОВ "Рефілл" уклали додаткову угоду до договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-95/01 від 25.07.2021, відповідно до якої продовжено термін користування фінансовою допомогою до 30.10.2023 (а.с.21, том 10).

ТОВ "Альдіва" вважає, що внаслідок вказаних фінансово-господарських відносин, заборгованість ТОВ "Рефілл" перед ТОВ "Альдіва" становить 47760000,00грн.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те що ТОВ "Альдіва" не доведено наявності у боржника заборгованості за договором про надання фінансової допомоги у розмірі 47760000,00грн.

З огляду на те, що платежі проводились неодноразово, в різний період часу (тобто не в один момент) та відсутні належні допустимі та переконливі докази узгодження між сторонами зміни призначення платежу (направлення та отримання листів про зміну призначення платежу, укладення цивільно правової угоди), то Східний апеляційний господарський суд вважає правомірними обґрунтовані сумніви місцевого господарського суду у тому, що ці кошти мали призначення "надання фінансової допомоги"

Після перерахування грошових коштів платником на рахунок отримувача (незалежно від призначення платежу у платіжному дорученні) доручення платника вважається банком виконаним, і подальша зміна волевиявлення у розпорядженні коштами між кредитором та боржником, без участі банку, є господарськими правовідносинами та повинно визначатись цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами договору №ЛТ21-102 про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2021.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2024 за №910/15023/21.

Як установлено та зазначено вище, ТОВ "Альдіва" не надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості у боржника за договором про надання фінансової допомоги №ЛТ21-102 від 30.06.2021, який товариство вказує в якості основної підстави заявлених до боржника грошових вимог.

Східний апеляційний господарський суд при новому апеляційному розгляді на виконання вказівок Верховного Суду надає оцінку посиланням заявника апеляційної скарги на новий доказ угоду про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, укладеної між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл", яку, як зазначає сам апелянт, ним не було подано до суду першої інстанції під час розгляду його заяви з грошовими вимогами до боржника та про яку він довідався 28.08.2024.

Східний апеляційний господарський суд установив, що до апеляційної скарги ТОВ "Альдіва" НЕ ДОДАНО ані копії, ані оригіналу угоди про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл", на яку апелянт посилається як на додатковий новий доказ, що не був ним поданий до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційна скарга не містить відомостей де та у кого знаходиться угода про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, не міститься вимог про витребування такої угоди (у разі її відсутності у ТОВ "Альдіва") та про її долучення до матеріалів справи.

Також апеляційна скарга не містить клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів. (таке клопотання було заявлено ТОВ "Альдіва" лише під час даного апеляційного провадження в судовому засіданні усно 22.04.2025 та відхилено судом, про що зазначено вище).

Східний апеляційний господарський суд наголошує:

1. ТОВ "Альдіва", посилаючись в апеляційній скарзі на угоду про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, як на новий доказ, що не був поданий до суду першої інстанції, НЕ НАДАВ ТАКОГО ДОКАЗУ ДО АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

2. НЕ ЗАЯВИВ КЛОПОТАННЯ ПРО ВИТРЕБУВАННЯ ТАКОГО ДОКАЗУ (у разі його відсутності у ТОВ "Альдіва").

3. Не заявив В АПЕЛЯЦІЙНІЙ СКАРЗІ, ЩО ПОДАНА У ВЕРЕСНІ 2024 РОКУ клопотання про поновлення пропущеного строку для подання додаткових доказів, що не були подані в установлений процесуальним законом строк, в якому б обґрунтував причини пропуску такого строку та до якого мав надати докази причин пропуску строку.

Звертаючись у вирішенні цього питання до положень процесуального закону, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак ст. 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та має зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на приписи процесуального закону встановлення поважності (неповажності) причин пропуску процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Стаття 269 ГПК України визначає межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 даної статті).

Апеляційний господарський суд вказує, що відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - ТОВ "Альдіва").

Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Суд вказує, що приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність зовсім інших критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". Натомість критерій "поважність причин" застосовується до процедури поновлення судом процесуального строку (ст. 119 ГПК України).

Пославшись в апеляційній скарзі на новий доказ - угоду про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ та зазначивши про те, що про її існування ТОВ "Альдіва" довідався 28.08.2024, апелянт НЕ ДОДАВ ТАКИЙ ДОКАЗ до скарги, не заявив клопотання про витребування такого доказу (у разі, якщо такий доказ був у нього відсутній) та не заявив клопотання про поновлення строку на подання такого доказу РАЗОМ З АПЕЛЯЦІЙНОЮ СКАРГОЮ.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд залишає без розгляду прохання ТОВ "Альдіва" в апеляційній скарзі прийняти до уваги під час апеляційного провадження угоду від 10.11.2021 про розірвання договору поставки нафтопродуктів №ПО21-79/ЛТ, укладеної між ТОВ "Лівайн Торг" та ТОВ "Рефілл", через повне нехтування та недотримання ТОВ "Альдіва" вимог процесуального закону щодо подання доказів.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє доводи заявника апеляційної скарги про те, що боржник не висловив заперечень щодо заявлених ТОВ "Альдіва" вимог, що, на думку апелянта, підтверджує законність та правомірність заявлених вимог.

Відхиляючі такі доводи апелянта, апеляційний господарський суд керується наступним.

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Справи про банкрутство мають відмінність від справ позовного провадження.

Отже, сам по собі факт визнання заявлених у справі про банкрутство вимог боржником не позбавляє заявника таких вимог обов`язку довести належними допустимими та установленими законом доказами свої вимоги.

Визнання боржником необґрунтованих та недоведених вимог має наслідком порушення прав інших кредиторів. Саме тому лише визнання заявлених вимог боржником є недостатнім доказом наявності та правомірності таких вимог за відсутності інших доказів, яких, як установлено вище, ТОВ "Альдіва" не надано.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 275 ГПК України до повноважень апеляційного господарського суду належить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного провадження Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Харківської області від 25.07.2024 за результатами розгляду заяви ТОВ "Альдіва" з грошовими вимогами до боржника у справі №922/2640/23 законна та обґрунтована, підстав для її зміни чи скасування не установлено, тому вона підлягає залишенню без змін.

З огляду на висновок про залишення ухвали місцевого господарського суду за наслідками розгляду вимог ТОВ "Альдіва" без змін, відсутні правові підстави для зміни ухвали суду першої інстанції про попереднє засідання.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, тому вона залишається без задоволення.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати апелянта зі сплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, п. 1 ч. 1 статті 275, ст. ст. 276, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Альдіва" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.07.2024 (за результатами розгляду грошових вимог ТОВ "Альдіва") у справі №922/2640/23 залишити без змін.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.08.2024 (попереднє засідання) у справі №922/2640/23 в частині невключення вимог ТОВ "Альдіва" залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 01.05.2025.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін