ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" березня 2025 р. м. Київ Справа №911/2419/24
про стягнення 12387200,00 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
прокурор: Владимирець А.О.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/2419/24 за позовом Заступника Генерального прокурора (прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (третя особа) про стягнення 12387200,00 грн неустойки.
Рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2025 у справі №911/2419/24, надалі рішення у справі №911/2419/24, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 12387200,00 грн неустойки відмовлено повністю. При ухваленні рішення у справі №911/2419/24 питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, судом вирішено не було.

04.02.2025 до Господарського суду Київської області від ТОВ «Автоспецпром» (відповідач у справі) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ТОВ «Автоспецпром» 120000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом справи №911/2419/24.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2025 судове засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення призначено на 06.03.2025.

12.02.2025 до Господарського суду Київської області від прокурора надійшло заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, у якому прокурор просив суд відмовити у задоволенні вказаної заяви. Прокурор послався на те, що розмір заявлених відповідачем судових витрат на правничу допомогу є недоведеним та неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

У судове засідання 06.03.2025 з`явились прокурор та відповідач, не з`явились інші учасники справи, протокольною ухвалою судове засідання відкладалось на 13.03.2025.

10.03.2025 до Господарського суду Київської області від ДП «Медзакупівлі» надійшло заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, у якому ДП «Медзакупівлі» просило суд відмовити у задоволенні вказаної заяви з підстав необґрунтованості та неспівмірністю розміру заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу. У чому саме полягала неспівмірність заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, у запереченні ДП «Медзакупівлі» не було зазначено.

У судове засідання 13.03.2025 з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення з`явився прокурор; інші учасники справи не з`явились, про судове засідання були повідомлені, від відповідача надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 13.03.2025 після перерви судом проголошено вступну та резолютивну частини цього додаткового рішення у справі №911/2419/24.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення та відповідні заперечення прокурора та ДП «Медзакупівлі», дослідивши матеріали справи та пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що вказана заява відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом у вересні 2024, прокурор просив стягнути з ТОВ «Автоспецром» (відповідач у справі) 12387200,00 грн неустойки.

У поданому 08.10.2024 до суду відзиві на позов відповідач (ТОВ «Автоспецпром») проти позову заперечував повністю та зазначав, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, становить 100000,00 грн.

Представництво відповідача в суді першої інстанції здійснював адвокат Адвокатського об`єдання «Унілекс» Поцелов Андрій Олександрович на підставі ордера ВК №1120156 від 16.02.2024, копія якого міститься в матеріалах справи.

При ухваленні рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2025 у справі №911/2419/24 питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом вирішено не було, враховуючи, що 30.01.2025 відповідач подав заяву про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

04.02.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення разом із відповідними доказами понесення витрат на правову допомогу. Із доданого до заяви відповідача про розподіл судових витрат акта приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 31.01.2025, в якому міститься опис наданих адвокатом послуг на загальну суму 120000,00 грн, випливає, що вказаний акт приймання-передачі від 31.01.2025 був складений адвокатом та схвалений відповідачем як клієнтом по факту завершення адвокатом представництва інтересів клієнта-відповідача в суді першої інстанції у справі №911/2419/24, тобто вже після ухвалення рішення суду від 30.01.2025 у цій справі. Відтак, цей акт від 31.01.2025 про сукупність наданих адвокатом клієнту-відповідачу правничих послуг за період розгляду справи в суді першої інстанції об`єктивно не міг бути поданий відповідачем до моменту ухвалення рішення суду від 30.01.2025 у справі №911/2419/24.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач вчасно та правомірно звернувся до господарського суду в порядку ч.8 ст.129 та ч.1 ст.221 Господарського процесуального кодексу України із заявою про розподіл витрат на правову допомогу.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та запереченням прокурора, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2025 у справі №911/2419/24 в задоволенні позовних вимог Заступника Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» до Державного бюджету України 6899200,00 грн пені та 5488000,00 грн штрафу відмовлено повністю.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано в якості доказів:

- копію договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 №23/02-20, укладеного відповідачем в якості клієнта із Адвокатським об`єданням «Унілекс»;

- копію додатку №9 до вказаного договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 №23/02-20, згідно з яким розмір винагороди (гонорару) адвокатського об`єднання становить 120000,00 грн;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, який містить детальний опис наданих адвокатом позивача послуг (позиції №1-№8 опису із зазначенням конкретної послуги) на загальну суму 120000,00 грн;

- рахунок Адвокатського об`єдання «Унілекс» від 31.01.2025 на оплату правової допомоги на загальну суму 120000,00 грн за договором від 23.02.2020 №23/02-20.

Заперечення прокурора про те, що середня заробітна у сфері юриспруденції у м.Києві становила 25000 грн на місяць і що гонорар адвоката у цій справі перевищує у п`ять разів розмір середньої заробітної плати працівника у сфері юриспруденції, суд відхиляє, оскільки середня заробітна плата сама по собі не є величиною, яка може бути використана для порівняння із розміром гонорару адвоката у співставних умовах. Зокрема, наявні у справі докази не вказують на те, що адвокат у справі є працівником самого відповідача, який перебуває у трудових відносинах з відповідачем і забезпечений відповідачем-роботодавцем відповідними трудовими та іншими гарантіями (на зайнятість, соціальне страхування, відпустку, мінімальну оплату праці, нарахування роботодавцем фонду оплати праці тощо) та вигодами, якими роботодавець зазвичай забезпечує працівника додатково до виплачуваної йому заробітної плати, і що адвокат отримав відповідні гарантії та вигоди додатково до заявленого ним гонорару.

Доводи прокурора про те, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують розрахунок понесених витрат із зазначенням порядку їх обчислення, суд також відхиляє, оскільки за змістом додатку №9 до договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 №23/02-20 винагорода (гонорар) адвокатського об`єднання становить фіксований розмір 120000,00 грн. При цьому опис фактично наданих адвокатом послуг міститься в акті приймання-передачі послуг від 31.01.2025, копія якого також надана відповідачем і у якому зазначені процесуальні документи, складені адвокатом, та дати участі адвоката в судових засідань у справі №911/2419/24 (тобто перелічені види правової допомоги, фактично наданої адвокатом у справі, із прив`язкою до календарних дат судових засідань).

Як вказувала з цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункти 140-142), подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Суд при цьому зауважує, що відповідно до обставин справи №911/2419/24 прокурором у цій справі були заявлені позовні вимоги із ціною позову в розмірі 12387200,00 грн. За вказаних обставин намір та дії відповідача з метою захисту своїх інтересів у справі скористатись для цього професійною правничою допомогою за плату не можна вважати необґрунтованими або неспівмірними із складністю справи та ціною позову.

Водночас, суд погоджується з доводами прокурора в частини того, що не всі заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у цій справі в загальній сумі 120000,00 грн відповідають критерію реальності та неминучості таких витрат, а саме.

Заявлені відповідачем витрати в частині позиції №1 опису (аналіз позовної заяви) та №2 опису (підбір нормативно-правової бази) повністю або переважно вже охоплюються позицією №3 опису (підготовка відзиву).

Щодо решти заявлених відповідачем витрат (а саме позиції №3-№8 включно), то суд відмічає, що в цілому правова позиція відповідача у цій справі №911/2419/24 (у зв`язку з якою адвокатом відповідача надані послуги, які перелічені в позиціях №1-№8 в описі акта наданих послуг від 31.01.2025) складалась із двох основних частин: 1) доводів та доказів відповідача про відсутність вини відповідача у несвоєчасній поставці товару (автомобілів) та виникнення в процесі виконання договору про закупівлю обставин, які, як стверджував відповідач, були форс-мажором; 2) доводів про відсутність у позивача (МОЗ України) права на неустойки за договором про закупівлю, стороною якого позивач не є.

Приймаючи рішення від 30.01.2025 у справі, суд погодився з відповідачем з тому, що МОЗ України не було стороною договору про закупівлю, в той час як управненою стороною за цим договором (кредитором, який має право вимагати сплату неустойки) є саме ДП «Медзакупівлі», а не МОЗ України. Водночас, доводи відповідача про виникнення в процесі виконання договору про закупівлю незалежних від відповідача обставин, які відповідач вважає обставинами непереборної сили, були у рішенні суду від 30.01.2025 відхилені як передчасні, оскільки ці доводи можуть бути досліджені у межах спору між ДП «Медзакупівлі» як позивачем, який є управненою особою на стягнення неустойки за договором про закупівлю, та ТОВ «Автоспецпром» як відповідачем, який як постачальник прострочив (не виконав) поставку обумовленого договором товару. Водночас, у справі №911/2419/24 ДП «Медзакупівлі» не було позивачем, а тому суд у межах даної справи не встановлював наявність або відсутність обставин, які звільняють ТОВ «Автоспецпром» як постачальника від відповідальності перед ДП «Медзакупівлі» як замовником за прострочення поставки товару за договором про закупівлю.

Таким чином, переважна частина правової позиції відповідача у спорі (доводи та докази про відсутність вини відповідача у простроченні поставки за договором, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду) була відхилена судом та/або не мала впливу на рішення суду про відмову в позові. Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в цій частині правової позиції відповідача не були неминучими для цілей відшкодування цих витрат за рахунок протилежної сторони.

У зв`язку з цим суд також вважає, що із заявлених відповідачем в описі наданих адвокатом послуг (позиції №1-№8) на загальну суму 120000,00 грн врахуванню підлягають лише надані адвокатом послуги в частині доведення правової позиції відповідача про те, що МОЗ України не було стороною договору про закупівлю і що управненою стороною за цим договором (кредитором, який має право вимагати сплату неустойки) є саме ДП «Медзакупівлі», а не МОЗ України.

Тому заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у даній справі в загальній сумі 120000,00 грн суд, для цілей їх відшкодування за рахунок прокуратури, обмежує розміром 20000,00 грн, виходячи із критерію розумності та неминучості.

Доводи прокурора про необхідність повної відмови відповідачу у розподілі витрат на професійну правничу допомогу судом також відхиляються, оскільки очевидним є те, що відповідач отримував професійну правничу допомогу у цій справі №911/2419/24 та поніс відповідні витрати у зв`язку з цим, однак не всі заявлені відповідачем витрати були неминучими для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони, про що суд зазначив вище.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з прокуратури на користь відповідача документально підтверджених та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат шляхом стягнення 120000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2419/24 (вх.суду №1238 від 05.02.2025) задовольнити частково.

2. Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011 м.Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, 9, ) 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.05.2025.

Суддя О.О. Третьякова