ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 лютого 2025 рокуСправа № 11/Б-664
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровець Я.Я.
за участю секретаря судового засідання Василишин О. C.
Розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" (вх. №7119 від 13.09.2024)
у справі №11/Б-664
за заявою кредитора Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м.Тернопіль
до боржника Відкритого акціонерного товариства "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас", вул. Шевченка, 3, м. Теребовля, Тернопільська область
За участю учасників судового процесу:
від заявника: Окряк А.В.,
ліквідатор Опришко О.З. (участь в режимі відеоконференції),
від кредитора ПрАТ "Тернопіль Готель": Гонта М.С. адвокат.
від кредитора ТОВ "Фірма АГРО" ЛТД: Квіткін Ю.М. представник (участь в режимі відеоконференції).
Учасникам судового процесу оголошено склад суду.
Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється відповідно до статті 222 ГПК України.
Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.
У судовому засіданні 13.02.2025 оголошено скорочену (вступна та резолютивна частини) ухвалу.
Постановою Господарського суду Тернопільської області від 14.06.2018 припинено процедуру розпорядження майном Відкритого акціонерного товариства "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Окряка А.В.; Відкрите акціонерне товариство "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором у справі №11/Б-664 арбітражного керуючого Окряка А.В.
13.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою (вх.№7119) про визнання поточних грошових вимог до боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас".
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.09.2024, для розгляду заяви визначено суддю Боровця Я.Я.
Ухвалою суду від 19.09.2024 заяву ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" (вх. №7119 від 13.09.2024) залишено без руху, для усунення недоліків.
20.09.2024 (сформовано в системі "Електронний суд") до Господарського суду Тернопільської області надійшла заява ОСОБА_1 (вх. №7330 від 23.09.2024) зі змісту якої вбачається, що заявником усунуто недоліки заяви, які визначено в ухвалі про залишення заяви без руху від 19.09.2024.
Ухвалою суду від 30.09.2024 прийнято заяву (вх. №7119 від 13.09.2024) ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас", до розгляду та призначено на 29.10.2024.
Протокольними ухвалами від 29.10.2024, від 21.11.2024 та від 19.12.2024 судове засідання відкладено відповідно на 21.11.2024, на 19.12.2024 та на 16.01.2025.
Однак, судове засідання - 16.01.2025 не відбулося, у зв"язку з перебуванням судді Боровця Я.Я. у відпустці в період з 16.01.2025 по 17.01.2025.
Ухвалою суду від 23.01.2025 призначено судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" (вх. №7119 від 13.09.2024) у справі №11/Б-664 на 23.01.2025.
У судовому засіданні 23.01.2025 оголошено перерву до 13.02.2025, про що відображено у протоколі судового засідання.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, підтримав подану заяву з підстав, викладених в ній, просить суд визнати поточні грошові вимоги у розмірі 898 661,25 грн.
Ліквідатор Опришко О.З. в судове засідання з"явився. Кредиторські/поточні грошові вимоги ОСОБА_1 розглянуто, однак не визнано вимоги, що підтверджується звітом про результати розгляду кредиторських грошових вимог (вх. №271 від 10.01.2025).
Представник кредитора ПрАТ "Тернопіль Готель" в судове засідання з"явився.
Представник кредитора ТОВ "Фірма АГРО" ЛТД в судове засідання з"явився.
Розглянувши заяву про визнання поточних грошових вимог та матеріали справи, судом встановлено наступне:
Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 2 Кодексу України з процедур банкрутства).
Частиною 4 статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження.
Так, 13.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою (вх. №7119) про визнання поточних грошових вимог до боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" у розмірі 898 661,25 грн.
В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що виконував у справі про банкрутство ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" повноваження розпорядника майна та ліквідатора банкрута, а тому відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства йому належить до виплати основна грошова винагорода.
В підтвердження заяви представлено докази, а саме: Акти прийому - передачі печаток та правоустановчих документів ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" від 21.06.2018 та від 24.07.2024; Акти інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами; Реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас"; розрахунок нарахування винагороди ліквідатора ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" за період з 01.07.2018 по 01.06.2024.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.
Ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Таким чином, Кодекс України з процедур банкрутства розмежовує поняття "арбітражного керуючого " як учасника у справі про банкрутство та "кредитора " як сторону у справі про банкрутство.
Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) визначено положеннями статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (ч.2 ст. 30 КУзПБ).
Постановою Господарського суду Тернопільської області від 14.06.2018 припинено процедуру розпорядження майном Відкритого акціонерного товариства "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Окряка А.В.; Відкрите акціонерне товариство "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором у справі №11/Б-664 арбітражного керуючого Окряка А.В.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2020 у справі №11/Б-664 клопотання арбітражного керуючого Окряка А.В. (вх. №7867 від 03.11.2020) у справі №11/Б-664, задоволено. Встановлено основну грошову винагороду арбітражному керуючому Окряку А.В. за виконання ним повноважень ліквідатора ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" у справі №11/Б-664 в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень з 14.06.2018.
Дана ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили.
Слід зазначити, що ухвала суду про затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого носить правовстановлюючий характер для подальшого використання її приписів арбітражним керуючим при поданні заяви для затвердження звіту про оплату послуг.
Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч.6).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.01.2025 у справі №11/Б-664 затверджено звіт арбітражного керуючого Окряка А.В. про нарахування та виплату грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації у справі №11/Б-664 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" за період з 01.07.2018 по 01.05.2024 у сумі 781 996,00 грн.
Зі змісту наведеного, слідує, що вимоги щодо сплати грошової винагороди не є грошовим зобов"язанням боржника перед кредитором, а мають свій окремий, відмінний від розгляду вимог кредиторів, порядок їх вирішення, визначений КУзПБ.
Частинами 2, 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення). Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.
Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
Наведені приписи свідчать, що Кодексом визначено декілька джерел отримання арбітражним керуючим грошової винагороди під час виконання своїх повноважень у процедурі банкрутства.
Відкрите акціонерне товариство " Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" перебуває у процедурі ліквідації.
Як визначено частиною 3 статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника. У разі якщо кредитором боржника є нерезидент України, ліквідатор має право використовувати для розрахунків з таким кредитором валютний рахунок боржника в банківській установі. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Оплата витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, здійснюється у такому порядку:
у першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора;
у другу чергу виконуються зобов`язання перед особами, які після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника надавали кредитування, поставляли сировину, комплектуючі з відстроченням платежу.
Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів. Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання.
Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 902/90/21.
Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.
Отже, враховуючи наведені приписи законодавства та встановлені обставини заяви у їх сукупності, суд дійшов висновку про відхилення поточних грошових вимог ОСОБА_1 відносно боржника Відкритого акціонерного товариства "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" в сумі 898 661,25 грн заборгованості, як безпідставно заявлені.
Суд зазначає, що у справі про банкрутство суд може самостійно приймати рішення стосовно виду та інтенсивності судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Кодексом України з процедур банкрутства, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
При цьому, судова дискреція (судовий розсуд) повинна реалізовуватись судом з урахуванням принципів диспозитивності та пропорційності в господарському судочинстві та рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Відповідно до вимог статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
13.02.2025 при проголошенні скороченої ухвали (вступна та резолютивна частини) судом зазначено зайвий пункт її частини, а саме - пункт "4. Ухвалу надіслати учасникам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України".
Частиною 7 статті 233 ГПК України передбачено, що виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.
Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині ухвали до її підписання суддею.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 233, 234, 235 ГПК України, Господарський суд,
1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" (вх. №7119 від 13.09.2024) у справі №11/Б-664, відмовити.
2. Відхилити кредиторські грошові вимоги ОСОБА_1 про визнання поточних грошових вимог відносно боржника ВАТ "Теребовлянська фабрика ялинкових прикрас" в сумі 898 661,25 грн заборгованості та у сумі 6056,00 грн судового збору.
3. Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала суду, постановлена у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повну ухвалу підписано "25" квітня 2025 року.

Суддя Я.Я. Боровець