РІШЕННЯ

20 лютого 2025 року м. ТернопільСправа № 921/306/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Крутіної Ю.С.

Розглянув справу у порядку загального позовного провадження

за позовом Релігійної організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви", вул. Деревлянська, 13, м. Київ

до відповідача 1: Чортківської міської ради, вул. Тараса Шевченка, 21, м. Чортків, Тернопільська область

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства "Чортківська швейна фабрика", вул. Тараса Шевченка, 6, м. Чортків, Тернопільська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації, бульвар Т.Шевченка, 6, м. Тернопіль.

про:

1/ визнання недійсним укладеного між Чортківською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика" Договору про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці від 07.09.2023;

2/ скасування рішення державного реєстратора від 11.09.2023 №69229654 про державну реєстрацію права сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065, номер запису про інше речове право: 51675890;

3/ скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію безстрокового безоплатного сервітуту (07.01 право проходу та проїзду на велосипеді) по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області на частину земельної ділянки, площею 0,0506 га, кадастровий номер :01:002:0065, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій ( код з КВЦІЗ 03.04);

4/ визнання недійсним підпункту 2.1.2 пункту 2 рішення Чортківської міської ради від 01.09.2023 №1613 "Про передачу земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви " по вул. Тараса Шевченка, 4, в м. Чорткові".

За участю учасників судового процесу:

від позивача: Устінський А.В. адвокат (участь в режимі відеоконференції),

від відповідача 1: Польний А.В. представник (участь в режимі відеоконференції).

Судові процедури

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах справи відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Фіксування судового засідання технічними засобами здійснюється згідно з статтею 222 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених статтями 35-37 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

Суть справи.

Релігійна організація "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів Чортківської міської ради та Приватного акціонерного товариства "Чортківська швейна фабрика" про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права сервітуту на земельну ділянку, скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію безстрокового безоплатного сервітуту та визнання недійсним підпункту 2.1.2 пункту 2 рішення Чортківської міської ради.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.05.2024, для розгляду справи №921/306/24 визначено суддю Стадник М. С.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2024 відкрито провадження у справі №921/306/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.07.2024, яке неодноразово відкладалося востаннє на 16.09.2024.

Окрім того, ухвалою суду від 04.06.2024 залучено до участі у справі №921/306/24 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 02.08.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 921/306/24.

Поряд із цим, Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 за №2676/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, для розгляду справи №921/306/24 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 19.09.2024 справу №921/306/24 прийнято до свого провадження. Розгляд справи №921/306/24 почато спочатку. Підготовче засідання у справі №921/306/24 призначено на 29.10.2024.

Підготовче провадження.

Ухвалами суду, які занесені до протоколів судових засідань від 29.10.2024, від 14.11.2024 та від 28.11.2024 підготовче засідання відкладено відповідно на 14.11.2024, на 28.11.2024 та на 05.12.2024.

Ухвалою суду від 05.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/306/24 до судового розгляду по суті на 19.12.2024.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 28.01.2025 розпочато розгляд справи по суті.

Протокольною ухвалою від 19.12.2024 судове засідання відкладено на 16.01.2025.

Однак, судове засідання - 16.01.2025 не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Боровця Я. Я. у відпустці в період з 16.01.2025 по 17.01.2025.

Ухвалою суду від 14.01.2025 призначено судове засідання по суті на 28.01.2025.

Протокольними ухвалами суду від 28.01.2025 та від 04.02.2025 судове засідання по суті відкладено відповідно на 04.02.2025 та на 12.02.2025.

У судовому засіданні 12.02.2025 оголошено перерву до 14.02.2025, про що відображено у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 14.02.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, яке буде проголошено у судовому засіданні 20.02.2025.

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, вступне та заключне слово; заперечення представників відповідачів, їх вступне та заключне слово та врахував пояснення третьої особи.

У судовому засіданні 20.02.2025, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, проведення судових дебатів, суд, після стадії ухвалення судового рішення, оголосив скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Інші процесуальні дії.

Ухвалами суду від 25.06.2024, від 27.06.2024, від 30.09.2024 задоволено заяви представника позивача та представника відповідача 1 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду 05.08.2024 внесено дані представника Приватного акціонерного товариства "Чортківська швейна фабрика" - адвоката Гонти Миколи Степановича до додаткових відомостей представника до електронної справи №921/306/24 в підсистемі "Електронний суд". Надано адвокату Гонті М. С., як представнику відповідача - 2, доступ до електронної справи №921/306/24 в підсистемі "Електронний суд"

Ухвалою суду від 30.09.2024 виправлено допущену в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2024 у справі №921/306/24 описку у найменуванні відповідача 2 - Приватне акціонерне товариство "Чортківська швейна фабрика".

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що укладення оспорюваного Договору про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці суперечить вимогам статті 401 Цивільного кодексу України, статтям 98, 99 Земельного кодексу України. Спірний сервітут встановлено без погодження з органом охорони культурної спадщини. Достеменно знаючи, що: на земельній ділянці знаходяться пам`ятки культурної спадщини; вся земельна ділянка є Зоною охорони культурної спадщини; здійснити прохід від вул. Шевченка через ділянку неможливо через знаходження кам`яного муру, який є частиною пам`ятки, Чортківська міська рада вирішила встановити щодо неї обмеження у вигляді сервітуту та зобов`язала релігійну організацію при використанні земельної ділянки дотримуватись обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, зокрема, безстрокового безоплатного земельного сервітуту: право проходу та проїзду на велосипеді (07.01), площею 0,0506 га. Вважає, що оспорювані рішення та договір в майбутньому матимуть наслідком знесення кам`яного муру/його частковий демонтаж, який є складовою пам`ятки культурної спадщини тощо.

В судовому засіданні представник позивача просить суд позов задоволити.

Заперечення відповідача 1.

Чортківська міська рада у наданому суду 20.06.2024 відзиві на позов (вх. №4901) позовні вимоги Релігійної організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, стверджує, що припущення позивача про те, що земельний сервітут буде використаний відповідачами в інших цілях не ґрунтуються на жодних доказах.

Відповідь на відзив Чортківської міської ради.

У наданій суду 21.06.2024 відповіді на відзив (вх. №4945) позивач зокрема зазначає, що ні у матеріалах наданих міською радою на численні листи та запити позивача, ні у відзиві на позов органом місцевого самоврядування не надано жодних відомостей щодо неможливості задоволення потреби ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" в проході чи проїзді на велосипеді до земельної ділянки. Міською радою не надано доказів того, що ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" є суміжним землекористувачем із Релігійною організацією і якщо так то де проходить така межа.

Позиція Приватного акціонерного товариства "Чортківська швейна фабрика"

Відповідач 2 наданим процесуальним законодавством правом на подання відзиву на позов не скористався, явки свого уповноваженого представника у судове засідання 20.02.2025 не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Позиція третьої особи.

У наданій суду 16.08.2024 заяві за №02.1-52/1176 від 15.08.2024 Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації зазначив, що підтримує позовні вимоги Релігійної організації в повному обсязі та, враховуючи неможливість забезпечити участь представника у судових засіданнях, просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на те, що судом було вжито усіх можливих заходів з метою забезпечення сторонам рівного права на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів, учасники справи володіють інформацією про наявність в провадженні Господарського суду Тернопільської області даної справи; явка відповідача 2 та третьої особи не визнавалась судом обов`язковою; наявних у матеріалах справи документів достатньо для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає за можливе розглянути спір у даному судовому засіданні, за наявними у справі доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Монастир Домініканців, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 4, м Чортків, є об`єктом культурної спадщини - пам`ятка архітектури місцевого значення по Тернопільській області, взятий під державну охорону на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів №30 від 31.03.1992 "Про взяття під держану охорону пам`яток архітектури місцевого значення по Тернопільській області".

29 січня 2015 року, за наслідками розгляду заяви Східного Вікаріату Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви від 17.10.2014, висновку виконавчого комітету Чортківської міської ради від 21.01.2015 №01-24/76, враховуючи ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.2013 по справі №6-32494св11, Тернопільською обласною державною адміністрацією, відповідно до статей 17, 19 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та постанови Верховної Ради України від 23.04.1991 №988-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", Закону України "Про охорону культурної спадщини", Указу Президента України від 21.03.2002 №279/2002 "Про невідкладні заходи щодо остаточного подолання негативних наслідків тоталітарної політики колишнього Союзу РСР стосовно релігії та відновлення порушених прав церков і релігійних організацій" та з метою створення умов для реалізації конституційних прав громадян на свободу світогляду і віросповідання, видано розпорядження №40-од "Про передачу приміщення колишнього монастиря Домініканців в м. Чортків у власність Східному Вікаріату Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" яким, зокрема:

- передано у власність Східному Вікаріату Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви приміщення колишнього монастиря Домініканців у м. Чортків, що знаходяться по вул. Шевченка, 4 пам`ятку культурної спадщини місцевого значення (охоронний №1766-М);

- доручено виконавчому комітету Чортківської міської ради у місячний термін здійснити передачу пам`ятки культурної спадщини місцевого значення (охоронний №1766-М) Східному Вікаріату Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви;

- зобов`язано Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви укласти з Департаментом культури, релігій та національностей облдержадміністрації охоронний договір на збереження пам`ятки культурної спадщини місцевого значення (охоронний №1766-М) приміщень колишнього монастиря Домініканців у м. Чортків, що знаходиться у м. Чортків по вул. Шевченка, 4;

- визнано таким, що втратило чинність, розпорядження голови обласної державної адміністрації від 02 серпня 2012 року №596-од "Про передачу приміщення колишнього монастиря Домініканців у м. Чортків Чортківського району в безоплатне користування Східному Вікаріату Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви".

03 жовтня 2015 року, на підставі розпорядження за №40-од від 29.01.2015, за Релігійною Організацією "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" (позивачем у справі) було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення (приміщення колишнього монастиря Домініканців у м. Чортків під літерою "А") загальною площею 1946,5 кв. м, що розташоване за адресою: вул. Тараса Шевченка, 4, м. Чортків, Тернопільська область (копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №45033413 від 03.10.2015 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №54272110 від 01.03.2016 в матеріалах справи).

З метою обслуговування будинку монастиря по вул. Шевченка, 4, у м. Чорткові, право власності на яке зареєстровано за позивачем 03.10.2015, Релігійна організація неодноразово зверталась до Чортківської міської ради із заявами/клопотаннями про виділення в постійне користування та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на якій знаходяться приміщення монастиря (відповідні звернення за №067/15 від 20.11.2015, №08/16 від 08.02.2016 та №44/19 від 22.05.2019 в матеріалах справи).

Відповідно до рішення за №887 від 23.12.2021 Чортківська міська рада надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Релігійній Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордеру в Україні Римсько-Католицької Церкви" орієнтовною площею 0,1643 га, для обслуговування колишнього монастиря Отців Домініканців поч. ХХ, об`єкта культурної спадщини (ох №1766) землі житлової та громадської забудови, за рахунок земель Чортківської Територіальної громади.

На замовлення Релігійної організації (позивача у справі), Приватним підприємством "Гео-Юнікс" був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" в м. Чортків, вул. Тараса Шевченка, 4 (належним чином засвідчена копія в матеріалах справи).

З наявної в матеріалах справи копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-022 вбачається, що 28.07.2022, на підставі розробленого ПП "Гео-Юнікс" проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проведено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0065 площею 0,1643 га, розташована за адресою: вул. Тараса Шевченка, 4, м. Чортків. При цьому вказано, що вся земельна ділянка обтяжена Зоною охорони пам`ятки культурної спадщини (01.02).

28 вересня 2022 року п`ятдесят другою сесією восьмого скликання Чортківської міської ради прийнято рішення за №1133 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" по вул. Тараса Шевченка, 4, в м. Чорткові" відповідно до якого вирішено:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель громадських організацій (код згідно з КВЦПЗ - 03.04) релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" в м. Чортків, вул. Тараса Шевченка, 4 Тернопільської області;

- зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,1643 га, кадастровий номер :01:002:0065, розташовану по вул. Тараса Шевченка, 4, в м. Чорткові.

Відомості про реєстрацію права власності Чортківської міської ради на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065, площею 0,1643 га до Державного реєстру речових прав внесено 07.10.2022, номер запису про право власності 48122345 (інформаційна довідка за №354519305 від 15.11.2023 в матеріалах справи).

Також, 28.09.2022 п`ятдесят другою сесією восьмого скликання Чортківської міської ради, за наслідками розгляду клопотання голови правління ПрАТ "Чортківська швейна фабрика", прийнято рішення за №1134 згідно з яким Чортківській міській раді надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, площею 0,1643 га, кадастровий номер :01:002:0065 (площа сервітуту становить 0,0506 га, вид право проходу та проїзду на велосипеді) по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові (код згідно з КВЦПЗ - 03.04 - для будівництва та обслуговування будівель громадських організацій).

Рішенням Чортківської міської ради від 08.03.2023 за №1312 було вирішено:

1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, кадастровий номер :01:002:0065 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦП3 - 03.04) по вул. Тараса Шевченка,4 в м. Чорткові Тернопільської області;

2. Погодити встановлення на частину земельної ділянки, площею 0,0506 га, кадастровий номер :01:002:0065, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦІ3 - 03.04), безстрокового безоплатного сервітуту (07.01. право проходу та проїзду на велосипеді) по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області.

18 травня 2023 року Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви звернувся до Чортківської міської ради з клопотанням за №28/1-23, відповідно до якого просив на найближчій сесії прийняти рішення про надання у постійне користування Релігійній організації земельної ділянки площею 0,1643 га, кадастровий номер :01:002:0065 для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦП3 - 03.04) по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові. Зазначав, що з аналогічним клопотанням релігійна організація вже зверталась до міської ради при поданні на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування, однак, при затвердженні проекту землеустрою, у рішенні за №1133 від 28.09.2022 питання про надання земельної ділянки не вирішено. Також, просив врахувати, що на земельній ділянці знаходиться пам`ятка архітектури, яка потребує реставраційних робіт, отримати дозвільні документи на які не можливо без оформлення права постійного користування земельною ділянкою.

У відповідь на зазначене клопотання, міська рада у листі за №985/01-11 від 22.05.2023 повідомила, що для розгляду клопотання про передачу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0065 в постійне користування, Релігійній організації необхідно надати відповідний Витяг з Державного земельного кадастру. Також міська рада зауважила, що на частину вказаної у клопотанні земельної ділянки встановлено земельний сервітут (07.01- право проходу та проїзду на велосипеді, площею 0,0506 га) та долучила проект договору про встановлення земельного сервітуту.

21 червня 2023 року між Департаментом культури та туризму Тернопільської ОДА (орган охорони) та Релігійною організацією "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" було підписано Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини за №2123 (далі Охоронний договір), за умовами якого Користувач (власник) бере на себе зобов`язання (з 21.06.2023 на період дії права власності) щодо охорони Монастиря Домініканців поч. ХХ ст., пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний номер 1766 М, що знаходиться за адресою: вул. Т. Шевченка, 4, м. Чортків, Тернопільська область (п. 1-2 Охоронного договору).

Пунктом 5 Охоронного договору сторони передбачили, що Користувач (власник) несе відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам`ятки. Зобов`язується: використовувати пам`ятку (частину пам`ятки) культову споруду монастир загальною площею 1 946, 50 кв. м; утримувати територію пам`ятки упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам`ятці. Не робити будь-яких прибудов до пам`ятки, не переробляти її як зовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території пам`ятки без спеціального письмового дозволу органу охорони тощо.

Окрім того, у зв`язку із бездіяльністю Чортківської міської ради у вирішенні питання про надання земельної ділянки у постійне користування, Релігійна організація звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Чортківської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" в частині надання їй земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0065 у постійне користування та зобов`язання Чортківську міську раду розглянути клопотання Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" в частині надання земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0065 у постійне користування Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" з прийняттям відповідного рішення відповідно до статті 123 Земельного кодексу України (справа №500/5246/23).

01 вересня 2023 року, після відкриття провадження у справі №500/5246/23, Чортківська міська рада прийняла рішення № 1613 "Про передачу земельної ділянки в постійне користування Релігійній Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви", відповідно до якого, зокрема:

1. Передала Релігійній Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" в постійне користування земельну ділянку, площею 0,1643 га, кадастровий номер :01:002:0065, категорія: землі житлової та громадської забудови (код 200), для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦПЗ - 03.04)/ землі під громадськими спорудами, які мають історико-архітектурну цінність (код згідно КВЗУ - 008.01) із земель комунальної власності міської ради, категорія: землі житлової та громадської забудови/ земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам землі під громадськими спорудами, які мають історико-архітектурну цінність (код згідно КВЗУ - 008.01) по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові Тернопільської області;

2. Зобов`язала релігійну організацію "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви":

2.1 Використовувати земельну ділянку згідно цільового призначення та Земельного кодексу України та дотримуватись встановлених меж земельної ділянки, правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, а саме:

2.1.1 зони охорони пам`ятки культурної спадщини (01.02);

2.1.2 безстрокового безоплатного земельного сервітуту: право проходу та проїзду на велосипеді (07.01), площею 0,0506 га.

2.2. зареєструвати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інше речове право на земельну ділянку, відповідно до чинного законодавства.

Відомості про право постійного користування Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" земельною ділянку, площею 0,1643 га, кадастровий номер :01:002:0065 до Державного реєстру речових прав внесено 09.10.2023.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.12.2023, яке набрало законної сили, позов Релігійної організації задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність Чортківської міської ради щодо неналежного розгляду клопотання Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" (вх.№01-11/90 від 19.05.2023, вих.№28/1-23 від 18.05.2023) щодо надання земельної ділянки в постійне користування, кадастровий номер :01:002:0065, за адресою вул. Тараса Шевченка, м. Чортків.

Поряд із цим, 07 вересня 2023 року між Чортківською міською радою (Власник) та ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" (Сервітуарій) було підписано двосторонній Договір про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору "За цим Договором Власник на підставі рішення Чортківської міської ради від 08.03.2023 за №1312 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові Тернопільської області" встановлює на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0065, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦПЗ - 03.04), обмеження у використанні: зона охорони пам`ятки культурної спадщини (01.02.); право користування земельною ділянкою - право земельного сервітуту для проходу Сервітуарія щодо частини земельної ділянки, площа сервітуту - 0,0506 га, 07.01. право проходу та проїзду на велосипеді, по вул. Тараса Шевченка,4 в м. Чорткові Тернопільської області".

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Тараса Шевченка,4, м. Чортків, Тернопільської області, належить Власнику на праві комунальної власності, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 48122345, дата державної реєстрації: 07.10.2022 р.)

Згідно з цим Договором земельний сервітут встановлюється безстроково (пункт 2.1. Договору).

Згідно з пунктом 3.1. Договору встановлюється - безстроковий та безоплатний земельний сервітут на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0065, площа сервітуту - 0,0506 га, 07.01. право проходу та проїзду на велосипеді, по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області.

Відповідно до підпунктів 4.3.2. та 4.3.3 Договору Сервітуарій має право: здійснювати право проходу та проїзду на велосипеді, площа сервітуту - 0,0506 га, щодо частини земельної ділянки по вул. Тараса Шевченка,4 в м. Чорткові Тернопільської області; вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки, на яку встановлено земельний сервітут.

Дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Зміна умов договору, його дострокове розірвання можливі за взаємною згодою сторін. Зміна умов договору і дострокове розірвання оформляється додатковою угодою до цього договору і підлягає державній реєстрації. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору чи його розірвання спір вирішується у судовому порядку. Договір підлягає припиненню за умов і в порядку, передбачених ст. 102 Земельного кодексу України (пункти 4.7, 5.1-5.2 Договору).

Відповідно до пункту 7.1 Договору право земельного сервітуту виникає після підписання цього Договору сторонами з дати його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Відомості про право безстрокового користування (сервітуту) ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" щодо частини (0,0506 га) земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0065 до Державного реєстру речових прав внесено 07.09.2023.

Позивач вважає, що зазначені вище рішення органу місцевого самоврядування за №1613 від 01.09.2023, в частині зобов`язання релігійної організації при використанні земельної ділянки дотримуватись встановлених меж земельної ділянки, правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, зокрема, безстрокового безоплатного земельного сервітуту: право проходу та проїзду на велосипеді (07.01), площею 0,0506 га та Договір про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці є такими, що не відповідають приписам чинного законодавства.

Стверджує, що у спірному договорі про встановлення земельного сервітуту не зазначено потреб, для яких встановлюється сервітут. Ділянка, яка ніби то перебуває у користуванні ПрАТ "Чортківська швейна фабрика", як суміжного із Релігійною організацією землекористувача, не сформована, її реальні межі не відомі та не зрозумілі.

У складі технічної документації відсутні документи, які є підставою виникнення сервітуту. Всупереч вимог статті 124-1 Земельного кодексу України, до клопотання ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" про встановлення сервітуту не долучено ні письмове погодження фактичного землекористувача, ні проект договору про встановлення сервітуту.

Просить врахувати, що відповідно до умов договору, сервітут надає ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" право проходу та проїзду на велосипеді по частині земельної ділянки по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові Тернопільської області. Водночас, прохід чи проїзд на вулицю Шевченка в місті Чорткові через земельну ділянку на яку встановлено сервітут не можливий через знаходження кам`яного муру з металевою огорожею висотою 4,20 метри, який з однієї сторони примикає до костелу Св. Станіслава, а з іншої сторони до келій Домініканського Монастиря, що є пам`ятками архітектури місцевого значення (ох. №70М та ох №1766М). Відповідно, для реалізації сервітуту правокористувач має вжити заходи щодо знесення кам`яного муру, що є порушенням законодавства про охорону культурної спадщини.

Окрім того вважає, що встановлений міською радою (відповідачем 1 у справі) сервітут на право проходу та проїзду на велосипеді щодо частини наданої релігійній організації у постійне користування земельної ділянки, спрямований не на задоволення обумовлених статтею 404 Цивільного кодексу України потреб ПрАТ "Чортківська швейна фабрика", а на отримання права володіння та користування земельною ділянкою для влаштування проходу та проїзду від центру міста Чорткова до запланованого в перспективі будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури по вул. Тараса Шевченка, 6 м. Чортків.

Враховуючи наведене Релігійна організація просить:

- визнати недійсним укладений між Чортківською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика" договір про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці від 07 вересня 2023 року;

- скасувати рішення державного реєстратора від 11.09.2023 № 69229654 про державну реєстрацію права сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065, номер запису про інше речове право: 51675890;

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію безстрокового безоплатного сервітуту (07.01. право проходу та проїзду на велосипеді) по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області на частину земельної ділянки, площею 0,0506 га, кадастровий номер :01:002:0065, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно з КВЦІ3 - 03.04);

- визнати недійсним підпункт 2.1.2. пункту 2 рішення Чортківської міської ради від 01.09.2023 року № 1613 "Про передачу земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові".

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини регулюються нормами Земельного кодексу України та Цивільного кодексів України.

Норми права, застосовані при вирішенні спору, та мотиви, з яких виходив суд при ухваленні рішення.

Відповідно до частини 2, 6 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (аналогічну норму закріплено і у статті 20 Господарського кодексу України.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (частина 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом частини 1 статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Окрім того, одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України є вимога про визнання правочину недійсним. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину лише сторонами. За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. За визнанням недійсним правочинів до суду можуть також звертатися особи, на стані яких негативно відбивається цей правочин, або які з інших причин зацікавлені в його недійсності.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 4, 5 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами. Закон України «Про охорону культурної спадщини» є спеціальним нормативним актом у відношенні до Земельного кодексу України та інших норм земельного законодавства.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України "Про охорону культурної спадщини" № 1805-III від 08.06.2020 з наступними змінами.

Зазначеним Законом визначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, за винятком наймача державної або комунальної квартири (будинку), забороняється передавати цю пам`ятку у володіння, користування чи управління іншій особі без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини (частина 2 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини").

Відповідно до частин 1-2, 4-5 статті 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки має здійснюватися відповідно до визначених або встановлених режимів використання, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Забороняється змінювати призначення пам`ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

У разі виникнення загрози для збереженості пам`ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та орган місцевого самоврядування, на території якого розташована пам`ятка.

Юридичні та фізичні особи, у користуванні яких перебувають пам`ятки, відповідають за їхню збереженість і зобов`язані дотримувати вимог органів охорони культурної спадщини.

Юридичні та фізичні особи зобов`язані забезпечити збереженість пам`яток на землях, якими вони користуються, та укладати з органами охорони культурної спадщини охоронні договори (частини 2-3 статті 25 Закону України "Про охорону культурної спадщини").

Частина 1 статті 27 Закону України "Про охорону культурної спадщини" зобов`язує , власника або уповноважений ним орган, особу, яка набула права володіння, користування чи управління, у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

На фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані за власні кошти (стаття 29 Закону України "Про охорону культурної спадщини").

Судом встановлено та зазначено вище, що у Державному земельному кадастрі земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0065 площею 0,1643 га, розташована за адресою: вул. Тараса Шевченка, 4, м. Чортків, на частину якої встановлено спірний сервітут та зобов`язано позивача дотримуватись обмежень, пов`язаних з встановленим сервітутом, обтяжена Зоною охорони пам`ятки культурної спадщини (01.02).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечено сторонами, що розміщений на земельній ділянці за кадастровим номером :01:002:0065 монастир Домініканців у м. Чортків, що знаходяться по вул. Шевченка, 4, право власності на який зареєстровано за позивачем у 2015 році, є пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний №1766-М).

Також судом встановлено та зазначено вище, що на замовлення Релігійної організації на будівлю Монастиря Домініканців та Костелу св. Станіслава розроблена та затверджена «Облікова документація об`єкта культурної спадщини», відповідно до положень Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджений наказом Мінкульту України від 11.03.201 року № 158.

В Акті огляду технічного стану пам`ятки, який є складовою частиною «Облікова документація об`єкта культурної спадщини Монастир Домініканців» вказано:

"6. ХАРАКТЕРИСТИКА ПРИЛЕГЛОЇ ТЕРИТОРІЇ.

Монастир має спільне внутрішнє подвір`я з костелом. Від громадських просторів зі східного боку подвір`я відгороджене огорожею у вигляді цоколя, мурованого з ламаного каменю, поверх якого встановлені стовпи з кам`яних блоків, накриті кам`яними ковпаками, між якими встановлено прясла ажурної огорожі з металевих штаб високохудожньої ковальсько-слюсарської роботи. Внутрішнє подвір`я впорядковане мощеними доріжками, майданчиками й газоном.

ВИСНОВКИ: Будівля монастиря становить єдиний ансамбль із костелом Св. Станіслава є визначним архітектурним об`єктом початку ХХ століття у стилі неоготики, що підлягає реставрації з відтворенням втрачених елементів архітектури".

В Паспорті об`єкта культурної спадщини, який є складовою частиною «Облікова документація об`єкта культурної спадщини Монастир Домініканців» зазначено:

"Опис території об`єкта (пам`ятки) Монастирський корпус формує південну сторону історичної ділянки монастиря. З північної сторони розташоване внутрішнє подвір`я, спільне для монастиря о. Домініканців та костелу. Від громадського простору подвір`я відгороджене підпірним муром і огорожею у вигляді цоколя, мурованого з ламаного каменю, поверх якого встановлені стовпи з кам`яних блоків, накриті кам`яними ковпаками, між якими встановлено прясла ажурної огорожі з металевих штаб високохудожньої ковальськослюсарської роботи. Внутрішнє подвір`я впорядковане мощеними доріжками, майданчиками й газоном. Південний фасад розкритий до нині невпорядкованої території, де колись пролягала вузенька міська вулиця.

12. Перелік складових:

1. Будівля костелу

2. Огорожі з боку вул. Т. Шевченка та С. Бандери".

В Акті візуального обстеження архітектурного об`єкта, складеного 14.09.2023 спеціалістами Управління культури, охорони культурної спадщини та туризму Департаменту культури та туризму Тернопільської ОВА вказано, що "Кам`яний мур з металевою огорожею, який знаходиться між костелом Св. Станіслава 1909 р. (пам`ятка архітектури місцевого значення, ох. № 70М) та келіями домініканського монастиря (пам`ятка архітектури місцевого значення, ох. № 1766M) - є цінним автентичним архітектурним об`єктом і підлягає збереженню…" (в матеріалах справи).

У листі за №06/15/4750-24 від 26.05.2024 Департамент пам`яткоохоронної діяльності Міністерства культури та інформаційної політики України вказав, що будівлі по вул. Шевченка, 2 (Костел святого Станіслава, охоронний номер 70М), і вул. Шевченка, 4 (Келії Домініканського монастиря, охоронний №1766М) в м. Чортків Тернопільської області є пам`ятками архітектури місцевого значення. Зазначені пам`ятки архітектури місцевого значення, а також історичний мур між ними відповідно до науково-проектної документації "Історико-архітектурний опорний план міста Чортків Тернопільської області із визначенням меж та режимів використання історичного ареалу та зон пам`яток" (затверджена наказом Міністерства культури України №42 від 29.01.2019) знаходяться в межах історичного ареалу м. Чортків, зони охорони археологічного культурного шару 1 категорії, території забудови ансамблю Ринкової площі. Також, у згаданому листі Департамент, посилаючись на положення частини 2 статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини", вказав, що зазначений мур знаходиться в межах зони охорони вказаних пам`яток.

Враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства та встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, про те що питання щодо встановлення сервітуту на земельній ділянці, яка є Зоною охорони пам`ятки культурної спадщини, в обов`язковому порядку повинно було погоджуватись з органами охорони культурної спадщини.

Докази, які б вказували на виконання відповідачами обов`язку щодо погодження з органами охорони культурної спадщини можливості встановлення сервітуту на земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0065, в матеріалах справи відсутні.

У листі за №1785/01-29 від 16.08.2023 Чортківська міська рада вказувала, що питання щодо необхідності погодження землевпорядної документації із компетентним органом культурної спадщини та релігійною організацією "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької церкви" слід направити до розробника такої документації.

Зазначене свідчить про те, що відповідне погодження органом місцевого самоврядування не отримувалось.

Наявний в матеріалах справи лист Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації за №02.1-51/1366 від 30.11.2022 свідчить про те, що облаштування проходу чи проїзду велосипедом через внутрішній двір пам`яток шляхом розбирання існуючих мурів Департамент не погоджував.

Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що Договір про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці від 07.09.2023 укладено між відповідачами з порушенням вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини". Відповідно, оспорюваний правочин є таким, що не відповідає вимогам закону та, в силу приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України, є недійсним.

Судом також встановлено та зазначено вище, що 21.06.2023 між Департаментом культури та туризму Тернопільської ОДА та Релігійною організацією "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" було підписано Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини за №2123.

За умовами згаданого правочину позивач взяв на себе: зобов`язання щодо охорони Монастиря Домініканців поч. ХХ ст., пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний номер 1766 М; відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам`ятки. Зобов`язався: використовувати пам`ятку (частину пам`ятки) культову споруду монастир загальною площею 1 946, 50 кв. м; утримувати територію пам`ятки упорядженою, не допускати використання цієї території для нового будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам`ятці. Не робити будь-яких прибудов до пам`ятки, не переробляти її як зовні, так і всередині, а також не вести будь-яких земляних робіт на території пам`ятки без спеціального письмового дозволу органу охорони тощо.

За даних обставин, беручи до уваги наведені вище положення Закону України "Про охорону культурної спадщини", відсутність в матеріалах справи доказів отримання Чортківською міською радою відповідного погодження з органом охорони культурної спадщини питання щодо можливості встановлення сервітуту на земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0065, суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення Чортківської міської ради № 1613 від 01.09.2023 в частині зобов`язання Релігійної організації дотримуватись обмежень, пов`язаних з встановленим сервітутом, є таким, що не відповідає закону, порушує права та інтереси позивача як щодо можливості використання належного йому на праві власності нерухомого майна, так і щодо належного виконання зобов`язань за Охоронним договором.

Відповідно, позовні вимоги релігійної організації в частині визнання недійсним підпункт 2.1.2. пункту 2 рішення Чортківської міської ради від 01.09.2023 № 1613 "Про передачу земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові", суд задовольняє в повному обсязі.

Окрім того, за змістом пункту 2 частини 1 статті 695 Цивільного кодексу України сервітут є речовими правами на чуже майно.

Положеннями статті 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Отже, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь - яким іншим способом.

Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і у користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.

Статтею 404 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Таким чином, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (частина 1 статті 401 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Спеціальні норми стосовно такого об`єкта сервітуту як земельна ділянка, передбачені Земельним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Види права земельного сервітуту передбачено статтею 99 Земельного кодексу України, зокрема, право проходу та проїзду на велосипеді та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Порядок встановлення земельних сервітутів встановлений статтею 100 Земельного кодексу України, згідно з якою сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою його встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб (схожі висновки викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 325/329/19, від 29.01.2020 у справі № 304/873/16-ц, від 06.06.2018 у справі № 539/1427/16-ц).

Отже, земельний сервітут встановлюється у виняткових випадках - коли в інший спосіб неможливо задоволити потреби особи, в інтересах якої встановлюється сервітут. При цьому встановлення земельного сервітуту не може призводити до позбавлення власника (землекористувача) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, права володіння, користування та розпорядження нею (постанова Верховного Суду від 16.01.2024 у cправі № 918/86/22).

Разом з тим, Верховним Судом у справі №914/427/20 (постанова від 02.08.2022) зазначено, що юридична конструкція земельного сервітуту передбачає, що потреби, які можуть бути задоволені за рахунок користування чужим майном, повинні мати характер вимушених, зумовлювати неможливість або утруднення користування сусідньою або іншою земельною ділянкою.

Подібні правові позиції наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 906/1129/21, від 23.09.2020 у справі № 917/133/17, від 21.02.2018 у справі № 905/3280/16.

З наявного в матеріалах справи клопотання голови правління ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" за №1099/01-11 від 20.09.2022 вбачається, що метою встановлення сервітуту (право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху) на частину земельної ділянки (згідно додатку) по вул. Тараса Шевченка в місті Чорткові визначено доїзд до земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Чортківської швейної фабрики.

Станом на день розгляду спору в суді в матеріалах справи відсутні документально підтверджені відомості щодо місяця розташування належної відповідачу 2 земельної ділянки з метою проїзду та проходу до якої встановлено оспорюваний сервітут.

Так, надаючи відповідь на наведене позивачем у запиті від 31.07.2023 питання про те щодо якої саме належної ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" земельної ділянки встановлено земельний сервітут на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065, Чортківська міська рада у листі за №18 від 29.08.2023 вказала: "до змеленої ділянки, яка розташована по вул. Тараса Шевченка, 6, що перебуває у постійному користуванні ПрАТ "Чортківська швейна фабрика", відповідно до Державного акту на право постійного користування серії ТР-33 від 29.08.1995.

В матеріалах справи наявний Державний акт на право постійного користування землею серії ТР-33 від 29.08.1995 зі змісту якого вбачається, що Чортківській швейній фабриці відповідно до рішення Чортківської міської Ради народних депутатів від 15.06.1995 за №3/22 надано у постійне користування 1,80 га землі в межах згідно з планом землекористування для виробничих потреб.

Відомості про те, що станом на сьогоднішній день згадана у вказаному Державному акті земельна ділянка є сформованою, з визначенням її меж та конфігурації, в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані.

Згідно затвердженого міською радою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Релігійній організації, графічні матеріли якого погоджені працівником міської ради, ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" серед суміжних землекористувачів не вказана.

У витязі із Державного земельного кадастру на ділянку кадастровий номер :01:002:0065 вказується, що ділянка межує: від літери А до Б землі комунальної власності; від Б до А Римо-Католицької Парафії костелу святого Станіслава м. Чортків Львівської Архідієцізії.

Разом із тим, наявна у Акті обстеження земельної ділянки по вул. Тараса Шевченка, м. Чортків, Тернопільська область від 02.04.2024 інформація, свідчить про те, що ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" має незалежний заїзд та виїзд від території костелу. Про дані обставини вказано представником Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації Пелехатим Я. О. Зазначена інформація не заперечена ні членами комісії з обстеження земельної ділянки під час такого обстеження, ні учасниками судового процесу під час розгляду справи.

Будь-які відомості щодо неможливості задоволення потреби ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" в проході чи проїзді на велосипеді до належної йому земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані.

Вказані відомості відсутні і у відповідях та матеріалах наданих міською радою.

Зазначене, на переконання суду, свідчить про те, що сервітут, встановлений на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0065, не є вимушеними діями, які зумовлені неможливістю або утрудненням користування сусідньою або іншою земельною ділянкою, якою користується відповідач-2.

Відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб ПрАТ "Чортківська швейна фабрика" в користуванні спірною земельною ділянкою в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту.

Наведене, на переконання суду, свідчить про правомірність доводів позивача про те, що укладення між відповідачами оспорюваного правочину (Договору про встановлення сервітуту) суперечить приписам чинного законодавства, зокрема, вимогам статті 401 Цивільного кодексу України та статтям 98, 99 Земельного кодексу України.

Невідповідність вимогам чинного законодавства Договору про встановлення сервітуту від 07.09.2023, на думку суду, підтверджують і наявні в матеріалах справи:

- заява Качора Тараса Івановича реєстраційний номер 20-13/912-А від 10.12.2021;

- рішення тридцять п`ятої сесії восьмого скликання Чортківської міської ради №864 від 23.12.2021 "Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення детального плану території для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури по вул. Тараса Шевченка, 6, м. Чортків, Тернопільська область";

- відповідь Чортківської міської ради за №1785/01-29 від 16.08.2023 у якій остання вказала, що рішення про надання дозволу на розроблення та рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо становлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту прийнято за наслідками розгляду клопотання голови правління ПрАТ "Чортківська швейна фабрика", висновку постійної депутатської комісії міської ради з питань містобудування, земельних відносин та екології. Рішення зумовлене необхідністю надання безперешкодного доступу, а саме проходу та проїзду на велосипеді, з вулиці Степана Бандери та з вулиці Тараса Шевченка, мешканцям міста та зацікавленим особам до споруди Костелу св. Станіслава та монастирських приміщень Монастиря отців Домініканців, які є пам`ятками архітектури місцевого значення;

- Акт обстеження земельної ділянки від 02.04.2024 у п. 7 якого комісією з обстеження земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0065 визначено мету встановлення сервітуту вільний прохід жителів громади, з посиланням на прийняте рішення №864 від 23.12.2021,

- рішення суду від 14.12.2023 у справі № 500/5246/23 яким встановлено бездіяльність Чортківської міської ради щодо неналежного розгляду клопотання Релігійної Організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" щодо надання земельної ділянки в постійне користування, кадастровий номер :01:002:0065, за адресою вул. Тараса Шевченка, м. Чортків.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про визнання недійсним укладеного між Чортківською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика" договору про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці від 07 вересня 2023 року, суд також визнає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про скасування рішення державного реєстратора від 11.09.2023 №69229654 про державну реєстрацію права сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065, номер запису про інше речове право: 51675890 та скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію безстрокового безоплатного сервітуту (07.01 право проходу та проїзду на велосипеді) по вул. Тараса Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області на частину земельної ділянки, площею 0,0506 га, кадастровий номер :01:002:0065, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій ( код з КВЦІЗ 03.04), суд зазначає таке.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України). Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частини 1, 4 статті 182 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (чинна редакція на час прийняття рішення), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. При цьому, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються; у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Відповідно до частини 1 статті 102 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту підлягає припиненню зокрема, на підставі рішення суду про скасування земельного сервітуту.

Зважаючи на те, що за наслідками розгляду даного спору суд визнав недійсним укладений між відповідачами договір про встановлення земельного сервітуту, на підставі якого проведено державну реєстрацію іншого речового права та внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру, беручи до уваги наведені положення чинного законодавства, обраний позивачем спосіб захисту в частині скасування рішення державного реєстратора від 11.09.2023 №69229654 про державну реєстрацію права сервітуту на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0065 та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації безстрокового безоплатного сервітуту є неефективним, а позов в даній частині таким, що не підлягає до задоволення.

Висновок суду.

Статтею 129 Конституції України принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості визначені як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях 2, 7, 13 ГПК України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою. В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися таким чином, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК України).

За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, суд керується висновками Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Судові витрати.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (пункт 5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 12 112,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Факт зарахування сплаченого позивачем при зверненні до суду з первісним позовом судового збору в сумі 12 112,00 грн до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою Господарським судом Тернопільської області.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 12 112,00 грн покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у розмірі 3028,00 грн покласти на відповідача 1, у розмірі 3028,00 грн покласти на відповідача 2 та у розмірі 6056,00 грн покласти на позивача.

Окрім того, 20.02.2025 при складанні скороченого рішення (вступної та резолютивної частин) судом допущено описку невірно зазначено назву позивача "Релігійна організація "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римо-Католицької Церкви" замість "Релігійна організація "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви". Також, у п. 4 його резолютивної частини, а саме: замість Приватним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика", помилково вказано - Публічним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика".

Частиною 7 статті 233 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

Зважаючи на наведене, суд робить застереження про виправлення в цій частині рішення до його підписання суддею.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 3028,00 грн покласти на відповідача 1, у розмірі 3028,00 грн покласти на відповідача 2 та у розмірі 6056,00 грн покласти на позивача.

3. Визнати недійсним підпунктом 2.1.2. пункту 2 рішення Чортківської міської ради від 01.09.2023 № 1613 "Про передачу земельної ділянки в постійне користування релігійній організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви" по вул. Тараса Шевченка, 4 в м. Чорткові".

4. Визнати недійсним укладений між Чортківською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Чортківська швейна фабрика" договір про встановлення сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці від 07 вересня 2023 року.

5. Стягнути з Чортківської міської ради, вул. Тараса Шевченка, 21, м. Чортків, Тернопільська область, на користь Релігійної організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви", вул. Деревлянська, 13, м. Київ, код - 3028,00 грн судового збору.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Чортківська швейна фабрика", вул. Тараса Шевченка, 6, м. Чортків, Тернопільська область, на користь Релігійної організації "Східний Вікаріат Чоловічого Домініканського Ордену в Україні Римсько-Католицької Церкви", вул. Деревлянська, 13, м. Київ, код - 3028,00 грн судового збору.

7. Видати накази стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

8. В решті частин позовних вимог, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256-257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірник рішення надіслати сторонам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано "02" травня 2025 року.

Суддя Я.Я. Боровець