У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

28.04.2025 м. КиївСправа № 910/5229/25

Суддя Сергій Балац, розглянувши

заяву: приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОНТОРА "ЖИТЛОЕКСПЛУАТАЦІЯ";

про: видачу наказу про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі - Заявник) звернулося до господарського суду із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОНТОРА "ЖИТЛОЕКСПЛУАТАЦІЯ" (далі - Боржник) про видачу наказу про стягнення заборгованості.

Так, Заявником заявлені вимоги про стягнення з боржника заборгованості за публічним договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, до умов якого боржника приєднано згідно з п. 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, на умовах договору про постачання електричної енергії від 20.10.2005 № 40279, відповідно до рахунків та актів надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, а саме:

- від 28.02.2020 № 40279019/2/2 (акт від 29.02.2020 № 40279019/2/2);

- від 20.03.2020 № 40279019/3/2 (акт від 31.03.2020 № 40279019/3/2);

- від 27.04.2020 № 40279019/4/2 (акт від 30.04.2020 № 40279019/4/2);

- від 15.05.2020 № 40279019/5/2 (акт від 31.05.2020 № 40279019/5/2);

- від 17.06.2020 № 40279019/6/2 (акт від 30.06.2020 № 40279019/6/2);

- від 21.07.2020 № 40279019/7/2 (акт від 31.07.2020 № 40279019/7/2);

- від 13.08.2020 № 40279019/8/2 (акт від 31.08.2020 № 40279019/8/2);

- від 18.09.2020 № 40279019/9/2 (акт від 30.09.2020 № 40279019/9/2);

- від 20.10.2020 № 40279019/10/2 (акт від 31.10.2020 № 40279019/10/2);

- від 30.11.2020 № 40279019/11/2 (акт від 30.11.2020 № 40279019/11/2);

- від 03.02.2021 № 40279019/1/2 (акт від 31.01.2021 № 40279019/1/2);

- від 05.03.2021 № 40279019/2/2 (акт від 28.02.2021 № 40279019/2/2);

- від 06.04.2021 № 40279019/3/2 (акт від 31.03.2021 № 40279019/3/2);

- від 26.04.2021 № 40279019/4/2 (акт від 30.04.2021 № 40279019/4/2);

- від 26.08.2021 № 1936 (акт від 31.08.2021 № 1936-3);

- від 26.08.2021 № 16;

- від 26.09.2021 № 0240 (акт від 30.09.2021 № 0240-1);

- від 26.09.2021 № 82;

- від 26.10.2021 № 8613 (акт від 31.10.2021 № 8613-3);

- від 26.10.2021 № 67;

- від 26.11.2021 № 7599 (акт від 30.11.2021 № 7599-3);

- від 26.11.2021 № 34.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, та встановлення обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 Господарського процесуального кодексу України). Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині або у випадку заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Положеннями статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу наказу про стягнення заборгованості засобами системи "Електронний суд" 25.04.2025.

Приймаючи до уваги дати виникнення у боржника грошового зобов`язання з оплати наданих Заявником послуг за вказаними вище рахунками та актами надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії та дату звернення заявника до суду із заявою про видачу наказу, з моменту виникнення права вказаної вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Оскільки процесуальним законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та видачі судового наказу в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У видачі наказу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац