номер провадження справи 5/190/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 Справа № 908/2827/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Концерну Міські теплові мережі (вул. Героїв полку Азов, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення 175 316,25 грн.,

За участю представників сторін:

Від позивача: Шикун В.О., довіреність №910/20-25 від 19.12.2024;

Від відповідача: Зубенко О.А., ордер серії АР №1204871 від 30.10.2024;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

23.10.2024 через підсистему Електронний суд ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі до Фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича про стягнення 175 316,25 грн.

23.10.2024 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 25.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі № 908/2827/24 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Вирішено розгляд справи по суті розпочати з 21.11.2024, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.

11.11.2024 від Фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

25.11.2024 від Концерну Міські теплові мережі до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погодився із запереченнями відповідача, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд позовні вимоги задовольнити.

29.11.2024 від ФОП Жука В.В. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.12.2024 розгляд справи № 908/2827/24 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2025 о 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

У судовому засіданні 15.01.2025 за участю представників позивача та відповідача розгляд справи № 908/2827/24 у підготовчому провадженні відкладено на 30.01.2025 о 10 год. 30 хв. та запропоновано позивачу здійснити відповідні процесуальні дії.

29.01.2025 від фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича до суду надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, продовження строку підготовчого провадження та відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника у судове засідання 30.01.2025 о 10 год. 30 хв.

30.01.2025 від Концерну Міські теплові мережі до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника позивача в інших судових справах.

Також, 30.01.2025 від Концерну МТМ до суду надійшли письмові пояснення в підтвердження заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.01.2025 № 908/2827/24 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 17.02.2025 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Жука В.В. № б/н від 15.01.2025 (вх. № 992/08-08/25 від 15.01.2025) про зобов`язання Концерн МТМ здійснити певні дії. Закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.03.2025 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

У судових засіданнях 12.03.2025 та 02.04.2025 судом оголошувались перерви з розгляду справи по суті.

14.04.2025 від ФОП Жука В.В. до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 14.04.2025 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Акорд.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі зазначивши, що фізична особа - підприємець Жук Віктор Васильович використовує нежитлові приміщення № 78 к.1 площею 16,5 кв.м, № 78 к.2 площею 12,4 кв.м. по пр. Металургів, буд.10 на підставі договорів оренди, а також є власником нежитлового приміщення № 77 підвалу по пр. Металургів, буд.10 у м. Запоріжжя. Відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги станом на 01 листопада 2021 року Типовий індивідуальний договір № 72203541 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою між Позивачем та ФОП Жук В.В. з 01 листопада 2021 року є укладеним. Житловий будинок по пр. Металургів, буд. 10 у м. Запоріжжя оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Позивачем було надано Відповідачу послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 на загальну суму 175 316,25 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості та детальним розрахунком нарахувань. Позивачем сформовані та надані Відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Відповідач за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість у розмірі 175 316,25 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому Боржник користується нежитловим приміщенням підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, статтями Господарського процесуального кодексу України, статтями Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог посилаючись на те, що типовий індивідуальний договір № 72203541 між Концерном МТМ та ФОП Жуком В.В. є не укладеним з 01.11.2021. В свою чергу, попередньо укладений між сторонами договір № 101639 від 01.02.2010 про постачання теплової енергії у гарячій воді не припинив свою дію з 01.11.2021. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами помісячного обсягу теплоносія, поданого на вказаний житловий будинок, зокрема і відповідачу. Звідси не підтверджені первинними документами (актами зняття показань лічильника, актами наданих послуг) дані, наведені у щомісячних рахунках, які виставлені відповідачу. Відповідно до матеріалів справи нежитлове приміщення 77, 78, підвалу у житловому будинку № 10 по вул. Металургів у м. Запоріжжі, яке належить ФОП Жуку В.В. на праві приватної власності, не оснащено взагалі радіаторами опалення за наявності проходження транзитної труби заізольованою позивачем та вшитою в стіну. Не житлове приміщення не отримує будь яку теплову енергію за погодженням з відповідачем. З урахуванням того, що позивачем не доведено первинними документами обсяг послуги, що поставлена та розподілена на відповідача, при цьому невідомо яким чином обліковується отримання теплової енергії за відсутності радіаторів опалення за виключної наявності ізольованого транзиту в приміщенні відповідача, ФОП Жук В.В. вважає про не доведення позивачем за наданим позовом факту надання послуги з теплопостачання відповідачу саме у заявленому у позові розмірі, а відтак і наявності несплаченої заборгованості. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача не погодився із запереченнями відповідача з підстав зазначених у відповіді на відзив зазначивши, що Постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021 року внесено зміни по Постанови Кабінету Міністрів Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019 року, у тому числі щодо публічних договорів приєднання. Договір № 72203541 є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування (02.10.2021 року). В свою чергу договір № 101639 від 01.02.2010 вважається розірваним з 01.11.2021. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно крім часу перерв визначених частиною першою статті 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Загальна сума нарахувань приміщення споживача ФОП Жука В.В. за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати на період з 01.11.2021 по 31.07.2024 складає 175 316,25 грн. з ПДВ, а саме: 138 282,58 грн. умовно-змінна; 37 251,67 грн. умовно-постійна та 1 182,00 грн. абонентська плата. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив на відповідь на відзив вказавши, що в приміщенні ФОП Жука В.В. відсутні радіатори опалення повністю в тому числі і будь-які мережі опалення. Транзитні труби по приміщенню під стелею повністю теплоізольовані позивачем та зашиті в стелю під гіпсокартоном, тому приміщення не отримує жодної теплової енергії, а тому на може бути нараховані витрати на підігрів теплової енергії яку відповідач не отримав. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Також, 14.04.2025 представником відповідача надано до суду копію заяви від 24.02.2025 до Постійної діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води виконавчого комітету Запорізької міської ради, в якій ФОП Жук В.В. просив розглянути заяву щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання нежитлового приміщення І підвалу, загальною площею 144,8 кв.м., приміщення № 77, приміщення № 78 к.1 площею 16,5 кв.м, № 78 к.2 площею 12,4 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.10.

У судовому засіданні 14.04.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн Міські теплові мережі (далі - позивач) діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну МТМ є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності позивач та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України Про житлово-комунальні послуги, Законом України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України,

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги (надалі - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Орендодавець) та приватним підприємцем Жуком Віктором Васильовичем (Орендар) укладений договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ «Запоріжжитлоцивільбуд» № 1747, за умовами п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме вбудоване в підвальний поверх гуртожитку нежитлове приміщення (Літ. А-3, приміщення 78, частина приміщення № 1), загальною площею по внутрішньому обміру 14,3 кв.м. (надалі «Майно») відповідно до плану підвального поверху та експлуатації приміщень з технічного паспорту гуртожитку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 10.

Пунктом 1.1. додаткової угоди від 06.06.2017 до договору оренди від 20.12.2005 № 1747 нежитлового приміщення по пр. Металургів, 10 Орендодавець, Комунальне підприємство «Наше Місто» Запорізької міської ради (Балансоутримувач) та Орендар узгодили, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування комунальне майно частину нежитлового приміщення № 78 підвалу (літ. А-3) загальною площею 16,50 кв.м. у складі приміщення № 1 по пр. Металургів, 10, яке перебуває на балансі КП «Наше Місто» ЗМР «…».

Крім цього, 01.02.2006 між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Ремонтно-експлуатаційне підприємствопо обслуговуванню гуртожитків (Балансоутримувач) та приватним підприємцем Жуком Віктором Васильовичем (Орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення № 1512/0, за умовами п. 1.1. якого орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.01.2006 за № 24/50 передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 14,8 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 10, що значиться на балансі КП «РЕПОГ».

Пунктом 1.1. додаткової угоди від 11.12.2017 до договору оренди від 01.02.2006 № 1512/0 нежитлового приміщення по пр. Металургів, 10 Орендодавець, Комунальне підприємство «Наше Місто» Запорізької міської ради (Балансоутримувач) та Орендар узгодили, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування комунальне майно частину нежитлового приміщення № 78 підвалу (літ. А-3) загальною площею 12,40 кв.м. у складі приміщення № 2 по пр. Металургів, 10, яке перебуває на балансі КП «Наше Місто» ЗМР «…».

Також, згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 324806431 від 04.03.2023, фізична особа-підприємець Жук Віктор Васильович є власником нежитлового приміщення № 77 підвалу загальною площею 140,4 кв.м. по пр. Металургів, буд. 10 у м. Запоріжжя на підставі договору купівлі-продажу № 791 від 23.05.2005 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В.

Відповідно до листа Комунального підприємства Крадпроект за вих. № 956 від 20.08.2024 про надання інформації, підтверджено, що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 10 відповідно до договору оренди від 20.12.2005 № 1747 ФОП Жуку В.В. передано частину нежитлового приміщення № 78 підвального поверху (літ. А-3) у складі приміщення № 1 площею 16,50 кв.м. За адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 10 відповідно до договору оренди від 01.02.2006 № 1512/0 ФОП Жуку В.В. передано частину нежитлового приміщення № 78 підвального поверху (літ. А-3) у складі приміщення № 2 площею 12,40 кв.м. Акт прийому-передачі про повернення комунального майна з орендованого користування станом на 20.08.2024 не підписувався.

Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону.

Частиною 5 ст. 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.

Відповідно до вищенаведеного, станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 72203541 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір) за адресою: пр. Металургів, буд. 10 у м. Запоріжжі, між позивачем та відповідачем з 01.11.2021 є укладеним (вказаний договір розміщено на сайті Концерну МТМ, суду надано копію публічного договору про надання послуги з постачання теплової енергії).

Як зазначає позивач у позовній заяві, житловий будинок по пр. Металургів, буд. 10 у м. Запоріжжі оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії.

Пунктом 5 договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Відповідно до пункту 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Згідно з п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 договору вказано, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

На виконання пункту 5 договору, позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу у нежитлові приміщення № 77 підвалу площею 140,4 кв.м., № 78 к.1 площею 16,5 кв.м. та № 78 к.2 площею 12,4 кв.м., які розташовані за адресою: пр. Металургів, буд.10 у м. Запоріжжя.

Позивачем надано відповідачу послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 на загальну суму 175 316,25 грн., що підтверджується відповідними рахунками постачання теплової енергії за вказаний період.

Концерном МТМ були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату за надані послуги. Рахунки направлені на адресу Відповідача.

В порушення умов договору № 72203541 від 01.11.2021 відповідач оплату за спожиту теплову енергію не здійснив, у зв`язку з чим за відповідачем виникла грошова заборгованість за вищевказаний період на загальну суму 175 316,25 грн.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходяться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлових приміщень відповідача.

Також, надання позивачем послуг відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи актами обстеження теплового вузла та зняття показань комерційного/розподільного приладу обліку теплової енергії, архівами показів опалення, а також актами обстеження систем теплоспоживання нежитлових приміщень за спірний період.

Крім цього, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 24.02.2025 фізична особа-підприємець Жук В.В. звернувся до Постійної діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води виконавчого комітету Запорізької міської ради, в якій просив розглянути заяву щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання нежитлового приміщення І підвалу, загальною площею 144,8 кв.м., приміщення № 77, приміщення № 78 к.1 площею 16,5 кв.м, № 78 к.2 площею 12,4 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.10.

Станом на 14.04.2025 відповіді на вищевказану заяву або доказів відключення приміщень ФОП Жука В.В. від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, предметом розгляду справи є стягнення з фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича на користь Концерну Міські теплові мережі заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії № 72203541 від 01.11.2021 за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 на загальну суму 175 316,25 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять ч., ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Статями 6, 627 ЦК України визначені загальні принципи цивільного законодавства, зокрема принцип свободи договору, який полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Разом з тим, закріпивши принцип свободи договору у Цивільному кодексі України законодавець визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Закон України Про житлово-комунальні послуги визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За приписами ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналогічне визначення міститься у ст.1 Закону України Про теплопостачання.

За змістом ст., ст. 1, 13 цього Закону послуги з надання теплової енергії в гарячій воді є одним з видів комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 12 Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статті 7, 8 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, і з урахуванням вказаних положень Закону позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідач є їх споживачем.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Закону готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії врегульовано Законом України Про теплопостачання.

Відповідно до ст., ст. 1, 19 Закону України Про теплопостачання теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Вироблена теплова енергія постачається споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено і статтями 24 і 25 Закону України Про теплопостачання та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

Так, приписами статті 25 цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії.

Згідно з пунктами 4 та 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги (надалі - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, станом на 14.04.2025 нежитлові приміщення № 78 підвального поверху (літ. А-3) у складі приміщення № 1 площею 16,50 кв.м., № 78 підвального поверху (літ. А-3) у складі приміщення № 2 площею 12,40 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 10 не повернуті Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. Крім цього, нежитлове приміщення № 77 підвалу загальною площею 140,4 кв.м. по пр. Металургів, буд. 10 у м. Запоріжжя є власністю ФОП Жука В.В., у зв`язку з чим судом встановлено про користування вказаними приміщеннями у період з 01.11.2021 по 31.07.2024.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.

Пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 382 від 23.10.2021 позивачу було доручено забезпечити початок опалювального періоду для житлових будинків з 01.11.2021.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 126 від 29.03.2022 було визначено, що опалювальний період у м. Запоріжжі закінчити з 31.03.2022.

Пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 410 від 21.10.2022 позивачу було доручено забезпечити початок опалювального періоду для житлових будинків з 01.11.2022.

Пунктом 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 186 від 27.03.2023 було визначено, що опалювальний період у м. Запоріжжі закінчити з 31.03.2023.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 665 від 09.11.2023 позивачу було доручено забезпечити початок опалювального періоду для житлових будинків з 15.11.2023.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 87 від 27.03.2024 було визначено, що опалювальний період у м. Запоріжжі закінчити 29.03.2024.

Тобто, керуючись діючим законодавством та рішеннями виконавчого комітету ЗМР позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 по липень 2024 включно.

Концерном МТМ були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату за надані послуги. Рахунки направлені на адресу Відповідача.

Крім цього, надання позивачем послуг відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи актами обстеження теплового вузла та зняття показань комерційного/розподільного приладу обліку теплової енергії, архівами показів опалення, а також актами обстеження систем теплоспоживання нежитлових приміщень за спірний період.

Отже, користуючись власним та орендованими приміщеннями за адресою пр. Металургів, буд. 10, м. Запоріжжя в період з листопада 2021 по липень 2024, відповідач споживав теплову енергію, що постачалася позивачем до цього будинку у спірному періоді.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України (падалі ГК України) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, який відповідно до статей 193 ГК України та статей 525, 526 ЦКУ має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов`язаннями; господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст. 179 ГК України).

За ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких па вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано договором про постачання та використання теплової енергії.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов`язки.

Стосовно посилань відповідача на те, що приміщення не оснащені взагалі радіаторами опалення, не отримують жодної теплової енергії, відокремлені від загальної системи теплопостачання будинку а тому на може бути нараховані витрати на підігрів теплової енергії яку відповідач не отримав суд зазначає наступне.

Відповідно пункту 12 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власнику необхідно звернутися до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою про відключення від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води прийнятий Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року).

Відповідно до Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні (пункт 1, розділу 3 Порядку).

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку має звернутися до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3, розділу 3 Порядку).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії, яка надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації.

Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів (пункти 4, 6, розділу 2 Порядку). Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів (пункт 7, частини 2 Порядку).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

За потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7, частини 3 Порядку). Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно Додатоку 3 до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) (пункт 13, розділу 3 Проекту).

Лише після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги (частина 3, пункту 13, розділу 3 Порядку).

Однак, станом на час прийняття рішення матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано: рішення комісії щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП; копію рішення органу місцевого самоврядування щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП; розроблений проект відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проект системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил; акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води.

За таких обставин, на час розгляду справи в суді сума основної заборгованості ФОП Жука В.В. за надані послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 по липень 2024 складає 175 316,25 грн. підтверджена матеріалами справи, а тому вказані вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача що приміщення обладнані лише транзитними трубопроводами суд не приймає до уваги, оскільки ФОП Жук В.В. не надав суду доказів того, що спірні підвальні приміщення віднесені до приміщень з транзитними мережами у відповідності до рішення ВК ЗМР № 513 від 14.09.2023 (https://zp.gov.ua/uk/documents/item/52863).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на Сторони. Кожна Сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не Стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які Сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності Сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Жука Віктора Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Концерну Міські теплові мережі (вул. Героїв полку Азов, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; ) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії на суму 175 316 (сто сімдесят п`ять тисяч триста шістнадцять) грн. 25 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2025.

Суддя К.В.Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.