ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30.04.2025м. ДніпроСправа № 904/2015/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", с. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області

про стягнення 155 102,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" заборгованості в сумі 155102,36 грн, з яких: 146458,26 грн основний борг, 2418,88 грн пеня, 1982,67 грн 3% річних, 4242,55 грн інфляційні втрати.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та на професійну правничу допомогу орієнтовно в сумі 15000,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати транспортних послуг, наданих йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Греін-Трейд" у період з червня по липень 2024 року згідно з договором № ТП-240-В на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.09.2023.

Право на звернення до суду позивач вмотивовує договором відступлення права вимоги від 24.12.2024, укладеним ним як новим кредитором із Товариством з обмеженою відповідальністю "Греін-Трейд" - первісним кредитором, за умовами якого позивач набув право вимоги стягнення з відповідача заборгованості за договором № ТП-240-В на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.09.2023.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Так, відповідно до пунктів 2, 5 частини третьої цієї статті позовна заява повинна містити: - повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

При цьому варто зазначити, що правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція цивільних, господарських та адміністративних судів, це стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 20 Господарського процесуального кодексу України, стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За змістом частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України (далі ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з частинами першою, третьою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частиною другою статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звідси можна дійти висновку, що загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Із системного аналізу вказаних норм та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 11.12.2019 у справі № 638/15118/16-ц (провадження № 14-329цс19), господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем не наведено обставин із посиланням на норми процесуального закону, які з урахуванням визначеного в позові суб`єктного складу свідчили б про належність спору між сторонами суду господарської юрисдикції.

Викладене свідчить про недотримання позивачем вимог частини третьої статті 162 ГПК України щодо викладу в позові обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, заявлені у позові, поданому до господарського суду.

За таких обставин позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу протягом 7-ми календарних днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду (в копіях - відповідачу, докази надсилання надати суду): - письмових пояснень з відповідним обгрунтуванням належності спору (з урахуванням його суб`єктного складу) до господарської юрисдикції; - уточненої позовної заяви в частині статусу позивача (в разі необхідності).

3. Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 30.04.2025 й оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Колісник