ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 квітня 2025 року Справа № 903/61/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Литовезької сільської ради

до відповідача: Дорошука Віктора Володимировича

про розірвання договорів оренди, повернення земельної ділянки та стягнення 5680,05 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: Соколов М.В. адвокат, ордер серії АС №1123144 від 11.02.2025;

від прокуратури: Лебедюк-Гудкова Т. В., прокурор відділу, посвідчення № 071763 від 01.03.2023.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: 14.01.2025 Володимирська окружна прокуратура звернулася до суду в інтересах держави в особі Литовезької сільської ради з позовом(з урахуванням прийнятого судом 04.03.2025 зміни предмету позову) до ОСОБА_1 в якому просить:

- розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб, укладений 02.02.2005, загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363);

- розірвати договір оренди водного об`єкту (ставок), який розташований за межами населених пунктів на території Литовезької сільської ради Володимирського району, укладений 01.08.2011;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути Литовезькій сільській раді у стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав в оренду земельну ділянку, а саме: земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Литовезької сільської ради 5680,05 гривень несплаченої орендної плати за користування водним об`єктом;

При обґрунтуванні позовних вимог посилається на невиконання відповідачем обов`язків передбачених договорами оренди землі водного фонду від 02.02.2005 та оренди водного об`єкту від 01.08.2011, використання земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0363 площею 12,77 га рибогосподарського призначення (у тому числі ставок (водне плесо) 9,97 га), 2,80 га прибережну захисну смугу ( у тому числі 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду), яка знаходиться на території Литовезької сільської ради за мажами населених пунктів та перебуває у комунальній власності останньої, з порушеннями, а саме не здійснено ремонту гідротехнічних споруд, не очищено дно ставу, риборозведенням на водному об`єкті не займається та як наслідок погіршення її властивостей. Крім того, зазначають, що відповідач в порушення умов договору водного об`єкту не сплатив орендної плати за користування водним об`єктом за період 2022-2024 р.р..

Ухвалою суду від 20.01.2025 дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме письмової заяви із обґрунтованим розрахунком суми що стягується, а саме: 5680,05 грн, із зазначенням їх моменту та підстави виникнення, за кожний період окремо.

29.01.2025 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. Дана заява з додатком приєднана до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.03.2025; запропоновано відповідачу надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив; прокурору та позивачу відповідь на відзив.

21.02.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що спірна земельна ділянка майже 25 років використовується за цільовим призначенням, а наведені у акті приймання-передачі обставини нічим не підтверджуються, є надуманими та безпідставними. Крім того, зазначає, що відповідачем на спірну земельну ділянку проведено електропостачання, облаштовано тимчасові споруди, пірс для купання та іншу інфраструктуру для забезпечення комфортної рибалки та відпочинку. Щодо заборгованості з орендної плати в сумі 5680,05 грн зазначає, що на неодноразові звернення до голови Литовезької сільської ради щодо надання реквізитів для оплати так і не отримано відповіді, лише дізнавшись від третіх осіб належні реквізити відповідачем 18.02.2025 повністю сплачену суму заборгованості. Даний відзив з додатками долучено до матеріалів справи.

03.03.2025 прокурор через систему Електронний суд подав відповідь на відзив в якій повністю заперечує твердження відповідача наведені у відзиві щодо обставин встановлених в акті обстеження. Стосовно обставин поліпшення інфраструктури, звертає увагу суду, що ні в договорі оренди земель водного фонду, а ні в договорі водного об`єкту не було передбачено вимоги чи умови для проведення електроенергії на дану земельну ділянку, ні облаштування тимчасових споруди для відпочинку, ні пірсу для купання, що є також порушення умов виконання вищевказаних договорів. Дана відповідь на відзив долучена до матеріалів справи.

03.03.2025 прокурор через систему Електронний суд подав заяву в якій просить уточнити пункт 2 прохальної частини позовної заяви, а саме: Розірвати договір оренди земель водного фонду укладений 02.02.2005, а саме договір оренди земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363).

Дана заява, яка по суті є заявою про зміну предмету спору, прийнята судом у судовому засіданні 04.03.2025, з врахуванням якої в подальшому вирішується спір.

03.03.2025 від позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.03.2025 прокурор не заперечувала проти відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 04.03.2025 повідомлено учасників справи про те, що підготовче засідання відбудеться 19.03.2025.

19.03.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про поновлення строку на подання доказів, при обґрунтуванні заяви посилається на сімейні обставини через які зміг оформити у нотаріуса заяву свідка лише 12.03.2025.

У судовому засіданні 19.03.2025, суд постановив на місці, заяву відповідача про поновлення строку на подання доказів відхилити через безпідставність та необґрунтованість, а долучені до неї докази, в силу положень ч.8 ст. 80 та ч.2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не примати до розгляду.

Відповідач у судове засідання 19.03.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча вчасно та належно був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 776.

У судовому засіданні 19.03.2025 прокурор та представник відповідача не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 19.03.2025, суд на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.04.2025.

Ухвалою суду від 19.03.2025 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи по суті відбудеться 02.04.2025.

25.03.2025 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки не може забезпечити явку свого представника в судове засідання 02.04.2025 так як останній перебуває на лікуванні.

У судовому засіданні 02.04.2025 прокурор при вирішенні клопотання про відкладення поклався на розсуд суду.

Ухвалою суду від 02.04.2025 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 23.04.2025.

11.04.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про зменшення позовних вимог.

Щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Права та обов`язки учасників справи врегульовано статтею 42 ГПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1, 2 ст. 118 ГПК України).

У відповідності до ч.3 ст. 201 ГПК України з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Враховуючи, що в судовому засіданні 19.03.2025 суд постановив на місці закрити підготовче провадження, заява позивача про зменшення позовних вимог подана з пропуском строку встановленого законом на її подання, після закінчення (закриття) підготовчого провадження (відповідно засідання суду), а тому суд постановив на місці залишити дану заяву без розгляду.

22.04.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав письмові пояснення, щодо яких суд зазначає таке.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 161 ГПК України).

Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (частина п`ята статті 161 ГПК України).

Відповідач не просив дозволу подати письмові пояснення, а суд дозволу учаснику справи подати додаткові пояснення не надавав та не визнавав їх подання необхідними, тому ці пояснення суд ухвалив на місці залишити без розгляду.

Представник позивача у судове засідання 23.04.2025 не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, ухвала суду від 02.04.2025 була надіслана у електронний кабінет останнього.

У судовому засіданні 23.04.2025 прокурор підтримала позовні вимоги; представник відповідача заперечив щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

02.02.2005 між Іваничівською районною державною адміністрацією (далі орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Дорошуком Віктором Володимировичем (далі орендар) укладено договір оренди земель водного фонду терміном на 25 років для рибогосподарських потреб загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (далі договір оренди земель водного фонду) (а.с.16-17).

Відповідно до п.1.6 договору оренди земель водного фонду цільове призначення земель водного фонду - рибогосподарські потреби.

Пунктом 3.2 договору оренди земель водного фонду визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земель водного фонду здійснювати за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

01.08.2011 між Іваничівською районною державною адміністрацією (далі орендодавець) та Дорошуком Віктором Володимировичем (далі орендар) укладено договір оренди водного об`єкту, за умовами якого орендодавець надає орендареві в користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водний об`єкт (ставок), який розташований за межами населених пунктів на території Литовезької сільської ради Іваничівського району і не належить до об`єктів природно-заповідного фонду, терміном на 5 років. Орендар зобов`язується здійснювати свою діяльність на водному об`єкті згідно з його цільовим призначенням (п.1.1 договору оренди водного об`єкта) (а.с.20-21).

Договір оренди водного об`єкту є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки водного фонду (п. 1.2 договору оренди водного об`єкту).

Згідно з п. 1.3 договору оренди водного об`єкту орендар приймає в оренду на вказаний термін водний об`єкт загальною площею водного плеса 9,97 га і об`ємом при НПГ 109,7 тис. м.куб., сплачує оренду плату 50 грн/га на рік до відповідних бюджетів, як за водний об`єкт, що знаходиться в басейні річки загальнодержавного значення у терміни згідно чинного законодавства.

Відповідно до п.2.2.2-2.2.7 договору оренди водного об`єкту орендар зобов`язується, зокрема, прийняти згідно акту приймання-передачі в користування на умовах договору водний об`єкт з гідроспорудами в строк, встановлений за згодою сторін; використовувати наданий водний об`єкт за цільовим призначенням та відповідно до умов його надання; своєчасно і якісно проводити поточний ремонт гідроспоруд, не допускати їх пошкодження; проводити риболовно-меліоративні заходи (укріплення берегової зони, викошування жорсткої водяної рослинності, охорона джерел водопостачання, здійснення заходів, що забезпечують поліпшення екологічного стану водного об`єкту і умов відтворення рибних запасів, зариблення водного об`єкт; роботи по спорожненню та наповненню водойми проводити згідно Водного кодексу України та дозволу на спеціальне водокористування; роботи по відтворенню (зарибленню) на водному об`єкті проводити при погодженні органу рибоохорони і в присутності представників рибоохорони, екології, органу місцевого самоврядування, ветеринарної служби.

Пунктами 3.1.1-3.1.2 договору оренди водного об`єкту орендодавець має право на розірвання договору в разі використання орендарем об`єкта оренди не за цільовим призначенням та в разі невиконання інших умов договору; перевіряти дотримання орендарем умов договору.

Даний договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками без будь яких зауважень.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 02.09.2022 № 0002 проведеного комісією у складі сільського голови Литовезької сільської ради, начальника відділу земельних відносин, комунальної власності, містобудування, архітектури Литовезької сільської ради, за участі провідного інженера з використання водних ресурсів Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області, начальника Іваничівського управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області проведено обстеження земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб загальною площею 12,77 га, яка знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363) (а.с.25-27).

За результатами проведеного обстеження вказаної земельної ділянки водного фонду встановлено, що прибережна захисна смуга ставка повністю заросла трав`яною рослинністю, водний об`єкт (ставок) заповнений водою орієнтовно на 60%, водне плесо ставка заросле очеретом на 70-75%, гідротехнічна споруда шлюз регулятор знаходиться в занедбаному стані.

Окрім цього, комісією встановлено порушення умов договору оренди водного об`єкта, а саме:

- п. 2.2.5 ставок зарослий жорсткою водною рослинністю, викошування не здійснюється;

- п. 2.2.7 роботи по відтворенню (зарибленню) на водному об`єкті не проводяться, акти зариблення в службу ветеринарної медицини не подаються, оцінка стану водного об`єкта не здійснювалась, якість та безпека живої риби, вирощеної у ставку не підтверджена ветеринарними документами;

- п. 2.2.11 загальне водокористування заборонено орендарем, умови загального водокористування не встановлені та неподжені Литовезькою сільською радою;

- п. 2.2.15 орендодавцю не надається інформація щодо використання орендованого водного об`єкта.

У подальшому, 12.04.2024 комісією Литовезької сільської ради проведено обстеження земельної ділянки водного фонду, яка перебуває в оренді у Дорошука В.В. та складено акту обстеження земельної ділянки від 12.04.2024 № 0002, яким встановлено, що ставок заріс трав`яною рослинністю більше ніж на 60%, роботи по зарибленню водного об`єкта здійснювались із порушенням чинного законодавства, представлена накладна без вказаних ветеринарних документів та акта зариблення (а.с. 30 зворотна сторона-32).

Також, 31.07.2024 комісією Литовезької сільської ради по здійсненню контролю за використанням та охоронною земель у складі сільського голови Литовезької сільської ради, начальника відділу земельних відносин, комунальної власності, містобудування, архітектури Литовезької сільської ради, за участі начальника відділу з використання водних ресурсів Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області, лікаря ветеринарної медицини Нововолинського відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Володимирського РУ Держпродспоживслужби у Волинській області, головного державного інспектора відділу ОВБР «Рибоохоронний патруль» управління державного агентства рибного господарства втретє проведено обстеження земельної ділянки водного фонду, яка перебуває в оренді у Дорошука В.В. і складено акт обстеження земельної ділянки від 31.07.2024 № 0003 (а.с. 33 зворотна сторона-35). За результатами проведеного обстеження вказаної земельної ділянки водного фонду встановлено, що земельна ділянка заросла чагарниками, гідроспоруда знаходиться потребує незначного ремонту, ставок заріс жорсткою водяною рослинністю на 90-95%, рівень води в ставку перебуває на відмітці 40 см нижче середнього рівня.

Окрім цього, комісією встановлено порушення умов Договору оренди водного об`єкта, а саме:

- п. 2.2.5 ставок зарослий жорсткою водною рослинністю, викошування не здійснюється, зариблення на водному об`єкті не проводилось(акти відсутні);

- п. 2.2.7 представники рибохорони, екології, ОМС, ветеринарної служби погодження на зариблення ненадавали, присутні не були;

- п. 2.2.8 зариблення та вилов водних біоресурсів науково обгрунтованих обсягів не забезпечувалися.

Відповідно до інформації викладеної у листі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області № 1-4-9/199-24 від 08.03.2024, орендар Дорошук В.В., чи інша особа з заявою щодо отримання документів дозвільного характеру на став площею 12,77 га, який розташований на території Литовезької сільської ради за межами населеного пункту до Управління не зверталися. Крім цього, звітність виробництва продукції аквакультури за період 2005-2024 років по вищезазначеному водному об`єкту від громадянина Дорошука В.В. чи іншої особи до Управління не надходили (а.с.38 зворотна сторона).

Згідно інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області від 11.03.2024 № 292/06/05-24 слідує, що клопотань щодо спорожнення (скиду води) водного об`єкту від громадянина Дорошука В.В. чи іншої особи до офісу не надходили (а.с.40 зворотна сторона).

Відповідно до довідки фінансового відділу Литовезької сільської ради від 13.11.2024 слідує, що згідно аналізу надходжень доходів у бюджет Литовезької територіальної громади Дорошук В.В., з моменту укладення договору оренди водного об`єкту (2011 рік), орендну плату за водний об`єкт не сплачував. Відповідно за період 2022-2024 років заборгованість, станом на день звернення з позовною заявою, з орендної плати за договором водного об`єкту, з урахуванням індексу інфляції нараховано в сумі 5680,05 грн (2022 рік 1579,30 грн, 2023 рік 1999,39 грн, 2024 рік 2101,36 грн) (а.с.35 зворотна сторона).

Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Згідно з абзацом 12 частини 2 статті 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Відповідно до вимог ст. 95 Водного кодексу України(далі ВК України) усі води (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.

Статтею 96 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про охорону земель» визначено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що істотними умовами, є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 651 ЦК України умовою розірвання договору є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Тому вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Згідно пункту «ґ» статті 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Водним кодексом України визначено, що водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

Відповідно до статті 3 ВК України усі водні об`єкти на території України становлять її водний фонд. До водного фонду належать: поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

До земель водного фонду згідно зі статтею 4 ВК України та ЗК України належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Користування водними об`єктами на умовах оренди визначено у статті 51 ВК України, якою, зокрема, передбачено, що водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Згідно з частиною першою статті 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

При цьому, стаття 19 ЗК України серед категорій на які поділяються землі України за основним цільовим призначенням містить таку категорію як землі водного фонду (підпункт є) частини першої).

Відповідно до статті 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Право на землі водного фонду визначено статтею 59 ЗК України, згідно якої землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

У ст. 44 ВК України зазначено, що водокористувачі зобов`язані економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; використовувати воду (водні об`єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; виконувати інші обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

Частинами 3, 4 ст. 85 ВК України передбачено, що у користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами та права спеціального водокористування.

Права та обов`язки орендаря визначено ст. 25 цього Закону, згідно з якою на орендаря покладається обов`язок виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Положеннями ст.ст. 15, 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є істотними умовами договору оренди, дотримання яких має право вимагати орендодавець, а орендар зобов`язаний виконувати.

З положень статті 93 ЗК України та ст. 13 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Виходячи з цільового призначення передання водного об`єкту в оренду, про що зазначено в договорі, ст. 48 ВК України, вказаний водний об`єкт є рибогосподарським водним об`єктом.

У відповідності до водогосподарського паспорта ставка призначення ставка для рибогосподарських потреб. Основні параметри водного дзеркала ставок розташований на руслі струмка без назви, правій притоці р.Західний Буг, шляхом затоплення заплавних земель, внаслідок сезонного зарегулювання стоку, площа водного дзеркала 9,97 га, об`єм води 0,13 млн.м3.

Зазначеним водогосподарським паспортом ставка запропоновано та рекомендовано роботи по спорожненню та наповненню необхідно проводити згідно вимог Водного кодексу України та отриманого дозволу на спеціальне водокористування… Користування водними об`єктами без наявності таких дозволів вважається як самовільне, тому орендарям, які проводять спорожнення та наповнення ставків за рахунок стоку річок або струмків, на яких вони розташовані, необхідно отримати дозволи на спеціальне водокористування.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін або за рішенням суду.

За умовами обох договорів оренди - земельна ділянка і водний об`єкт надавалися в оренду для рибогосподарських потреб.

Водний Кодекс України визначає, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Спеціальним водокористуванням ст. 48 ВК України визначає як забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно положень ст. 49 ВК України спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені органом, що видав дозвіл, без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Форма дозволу на спеціальне водокористування та заяви для його отримання, а також форма нормативного розрахунку водокористування і водовідведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (на три роки) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п`яти років) - (ст. 50 ВК України).

Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" визначено, що рибне господарство - це галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції. При цьому спеціальне товарне рибне господарство - це діяльність, яка включає комплекс заходів, основною метою яких є підвищення рибопродуктивності рибогосподарського водного об`єкта (його частини) шляхом штучного відтворення водних біоресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання видів водних біоресурсів, які раніше перебували у рибогосподарському водному об`єкті (його частині).

Використання земельних ділянок під водними об`єктами для риборозведення має свої характерні риси, які відрізняють ці правовідносини від інших у земельній сфері. Земельні ділянки під водними об`єктами є своєрідним вмістилищем водних об`єктів, у комплексі з якими утворюють єдиний комплексний природний об`єкт, що характеризується спеціальним правовим режимом. Специфіка правового режиму полягає в застосуванні під час його визначення норм різних галузей права земельного і водного. Земельні ділянки, розташовані під водними об`єктами для риборозведення, є частиною багатоелементних природних комплексів, а їх використання призводить до впливу на інші природні елементи навколишнього природного середовища.

Використання земельної ділянки під рибогосподарським водним об`єктом належить до сільськогосподарської, оскільки спрямована на виробництво сільськогосподарської продукції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, пов`язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо.

Відповідно до преамбули Концепції розвитку рибного господарства України, схваленої постановою Верховної Ради України від 13.07.2000 1885-ТП одним із стратегічних напрямів державної політики в галузі рибного господарства є створення сприятливих умов для стабілізації та нарощування виробництва конкурентоспроможної рибної продукції з метою гарантування продовольчої безпеки країни та задоволення потреб населення в рибопродукції.

Рибна галузь України відіграє значну роль для розвитку продовольчого комплексу країни.

На сучасному етапі головними завданнями рибогосподарської галузі є забезпечення зростання виробництва, стале забезпечення країни рибою для населення та сировиною для переробних підприємств.

Отже, відповідач, отримавши в оренду земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб, повинен був використовувати її за цільовим призначенням, отримати дозвіл на спеціальне водокористування, вживати заходів до збереження властивостей земельної ділянки та водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці, займатись рибогосподарською діяльністю на цьому об`єкті, при цьому сплачувати орендну плату.

Судом відхиляються через надуманість і безпідставність доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву про те, що на неодноразові звернення до голови Литовезької сільської ради щодо надання реквізитів для оплати не отримано відповіді, а лише 18.02.2025 дізнались від третіх осіб належні реквізити до сплати за водний об`єкт, оскільки як стверджується довідкою фінансового відділу Литовезької сільської ради від 13.11.2024 з моменту укладення договору оренди водного об`єкту (2011 рік), орендну плату за водний об`єкт відповідач не сплачував, доказів своєчасної сплати, проте на неналежні реквізити не подав.

Як встановлено матеріалами справи відповідач орендар Дорошук В.В. до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Волинській області з заявою щодо отримання документів дозвільного характеру на став площею 12,77 га, який розташований на території Литовезької сільської ради за межами населеного пункту, до Управління не зверталися, звітність виробництва продукції аквакультури за період 2005-2024 років по вищезазначеному водному об`єкту від громадянина Дорошука В.В. чи іншої особи до Управління не надходили.

Крім того, відповідач також не звертався до Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області з клопотанням щодо спорожнення (скиду води) водного об`єкту.

Також, відповідно відповіді № 1314691 від 22.04.2025 з ЄДРПОУ фізична особа підприємець Дорошук В. В. припинив свою підприємницьку діяльність 31.01.2017, що також підтверджує факт використання орендованих об`єктів не за цільовим призначенням, оскільки рибогосподарська діяльність передбачає здійснення такої діяльності саме особою, яка здійснює підприємницьку діяльність.

Орендарем порушено умови використання переданих йому за договором земельної ділянки та водного об`єкта, бездіяльність орендаря призводить до погіршення стану земельної ділянки та водного об`єкта (через відсутність підприємницької діяльності та не використання за цільовим призначенням, відповідно до умов їх надання, земельна ділянка з водним об`єктом заросли бур`янами, чагарниками, жорсткою водяною рослинністю). Відповідачем не дотримується обов`язок орендаря щодо збереження земельної ділянки та водного об`єкта в первісному стані, що у свою чергу істотно порушує умови договору (орендодавець під час укладання договору очевидно не розраховував на таке і, як наслідок, зниження їх властивостей), своєчасно і якісно не проводиться поточний ремонт гідроспоруд, не проводяться риболовно-меліоративні заходи (викошування жорсткої водяної рослинності, здійснення заходів, що забезпечують поліпшення екологічного стану водного об`єкту і умов відтворення рибних запасів, зариблення водного об`єкту); не проводяться роботи по відтворенню (зарибленню) на водному об`єкті при погодженні органу рибоохорони і в присутності представників рибоохорони, екології, органу місцевого самоврядування, ветеринарної служб, отже відповідачем порушуються умови договорів, що підтверджено актами обстеження земельної ділянки від 02.09.2022, 12.04.2024 та 31.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Враховуючи вищенаведене, через невиконання відповідачем обов`язків, передбачених законодавством України та умовами договорів оренди щодо цільового використання земельної ділянки та водного об`єкту, систематичної сплати орендної плати за договором оренди водного об`єкту, збереження властивостей земельної ділянки та водного об`єкта, розташованого на земельній ділянці, зайняття рибогосподарською діяльністю на цьому об`єкті, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог в частині розірвання договорів оренди. Крім того, через розірвання судом спірних договорів оренди, відповідач зобов`язаний повернути предмет оренди у підповідності до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» Литовезькій сільській раді у стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав.

Щодо вимоги про стягнення з Дорошука Віктора Володимировича на користь Литовезької сільської ради 5680,05 гривень несплаченої орендної плати за користування водним об`єктом, суд зазначає таке.

Згідно довідки фінансового відділу Литовезької сільської ради від 13.11.2024 слідує, що згідно аналізу надходжень доходів у бюджет Литовезької територіальної громади Дорошук В.В., з моменту укладення договору оренди водного об`єкту (2011 рік), орендну плату за водний об`єкт не сплачував. Відповідно за період 2022-2024 років заборгованість з орендної плати за договором водного об`єкту, з урахуванням індексу інфляції нараховано в сумі 5 680,05 грн (2022 рік 1579,30 грн., 2023 рік 1999,39 грн., 2024 рік 2101,36 грн.).

Згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем, після відкриття провадження у справі, оплачено заборгованість з орендної плати в сумі 5680,05 грн, тому в даній частині позову слід закрити провадження на суму 5680,05 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідача на користь прокуратури належить стягнути 7267,20 грн судового збору за результатами розгляду позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 903/61/25 за позовом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Литовезької сільської ради до Дорошука Віктора Володимировича в частині стягнення 5680,05 грн орендної плати через відсутність предмету спору.

3. Розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб, загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363), укладений 02.02.2005 між Іваничівською районною державною адміністрацію Волинської області та підприємцем Дорошуком Вікторем Володимировичем.

4. Розірвати договір оренди водного об`єкту (ставок), який розташований за межами населених пунктів на території Литовезької сільської ради Володимирського району, укладений 01.08.2011 між Іваничівською районною державною адміністрацію Волинської області та Дорошуком Вікторем Володимировичем.

5. Зобов`язати Дорошука Віктора Володимировича повернути Литовезькій сільській раді у стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав в оренду земельну ділянку, а саме: земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб загальною площею 12,77 га, в тому числі: ставок (водне плесо) 9,97 га та прибережну захисну смугу 2,80 га, з них: 1,40 га сіножатей та 1,40 га пасовищ із земель запасу водного фонду, які знаходяться на території Литовезької сільської ради Волинської області за мажами населених пунктів (кадастровий номер :05:000:0363).

6. Стягнути з Дорошука Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул.Винниченка,15, м.Луцьк, 43025, ) 7267,20 грн (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення 05.05.2025.

Суддя А. С. Вороняк