РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.04.2025Справа № 910/15818/24

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (місто Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (місто Київ)

про стягнення 127 500,00 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників справи: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 127 500,00 грн страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем за полісом №АТ/001807490.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

08.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій також повторно викладено клопотання, що також містилось у позовній заяві, про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (місто Київ) про витребування доказів задоволено, у порядку ст. 81 ГПК України витребувано від Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" усі матеріали страхової справи по страховому випадку, що трапився 25.02.2022 за участю автомобіля "Рено", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ; інформацію про наявність або відсутність договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів відносно автомобіля "Рено", д.н.з. НОМЕР_1 .

25.02.2025 від відповідача надійшли витребувані ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 докази.

Позивачем пояснень з урахуванням поданих відповідачем доказів подано не було.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2022 між ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 134/22-Т/К/01, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Чері" д.н.з, НОМЕР_2 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

25.02.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Чері" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Рено" д.н.з, НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

За доводами позивача, ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "Чері" д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження склала 379 145,59 грн, що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ і згідно із п. 27.08 та 31.3.4 Договору страхування є повною загибеллю ТЗ.

Відповідно до п. 27.8 Договору сума страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи.

Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику кошти в сумі 335 569,80 грн, з урахуванням суми несплаченого страхового платежу в розмірі 12 655,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №24748052 від 18.05.2022.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Рено" д.н.з НОМЕР_1 була застрахована в AT "СГ "ТАС" (Поліс № АТ-001807490).

Полісом № АТ-001807490 передбачено ліміт відповідальності 130 000,00 грн, франшиза -2 500 грн.

18.05.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про відшкодування збитку з додатком копій необхідних документів, яка отримувачем залишилась без відповіді та задоволення, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що 25.02.2022 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Chery", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля "Renault Kangoo", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої ці автомобілі зазнали пошкоджень.

Відповідач зазначає, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів виникнення цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , а відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода відшкодовується особою, винною у вчиненні ДТП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.

Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на вищезазначену суму відшкодування.

За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 9 Закону страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За умовами пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Допустимість доказів означає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 124 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Судом встановлено, що ДТП, яка сталась 25.02.2022 участю автомобіля "Chery", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля "Renault Kangoo", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої автомобілі зазнали пошкоджень, оформлена інспектором УПП в Хмельницькій області. У складеній довідці поліції зазначено порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 13.1, 2.36 Правил дорожнього руху.

З листа Департаменту патрульної поліції від 07.08.2023 №18665/41/18/01-2023 вбачається, що працівниками поліції по прибуттю на місце ДТП було складено схему ДТП та запропоновано водіям спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Водночас у матеріалах справи відсутні докази складення такого повідомлення учасниками ДТП.

У наданому відповідачем повідомленні про ДТП вказано, що протокол про адміністративне правопорушення складено на обох водіїв.

27.03.2024 відповідачем було складено страховий акт №07591/60/924 про відмову у страховій виплаті у зв`язку з відсутністю вини Страхувальника.

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Як вже зазначалось судом, спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду її учасниками не складено.

Водночас ні складена працівниками поліції схема ДТП ні лист Департаменту патрульної поліції від 07.08.2023 №18665/41/18/01-2023 не містять інформації про обставини випадку, встановлення винуватця ДТП або визнання вини одним із водіїв.

За висновком суду, в даному випадку в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач відповідно до умов Полісу № АТ-001807490 зобов`язаний здійснити страхове відшкодування за випадком даної ДТП.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко