УХВАЛА

29 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/9215/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщука В.В.,

представників учасників справи:

позивача - Відділу освіти, молоді та спорту Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі - Відділ, позивач) - не з`явився,

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (далі - Товариство, відповідач, скаржник) - Серебряник О.О. (адвокатка),

у відкритому судовому засіданні за касаційною скаргою Товариства

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025

у справі за позовом Відділу

до Товариства

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

1. Предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання недійсними додаткових угод до договору, укладеного згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) і стягнення грошових коштів.

Короткий зміст позовних вимог

2. Відділ звернувся до суду з позовом до Товариства, в якому просив визнати недійсними додаткові угоди до договору про публічну закупівлю електричної енергії та стягнути грошові кошти.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок укладення протягом серпня-листопада 2021 року п`яти додаткових угод до договору поставки реальна вартість 1 кВт/год електричної енергії зросла понад 10%, а обсяг поставки зменшився. Це призвело до повного нівелювання результатів тендерної закупівлі.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Господарський суд міста Києва рішенням від 14.11.2024 у цій справі позов задовольнив частково, визнав недійсними додаткові угоди від 24.09.2021 №2, від 12.10.2021 №3, від 28.10.2021 №4, від 22.11.2021 №5 до договору від 27.04.2021 №78/21 про постачання електричної енергії споживачу, стягнув з Товариства на користь Відділу надмірно сплачені кошти за придбання електричної енергії у розмірі 228 477,71 грн, в іншій частині позову відмовив, судові витрати залишив за позивачем.

5. Північний апеляційний господарський суд постановою від 04.02.2025 у цій справі апеляційну скаргу Товариства залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі №910/9215/24 залишив без змін, судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, поклав на скаржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Товариство, посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить, зокрема про таке:

- передати цю справу разом із касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування правового висновку щодо питання застосування норми статті 44 Закону у подібних правовідносинах (в контексті суб`єктів, на яких покладається відповідальність за порушення вимог, установлених Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання Закону, у тому числі за порушення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону), у зв`язку із тим, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики;

- скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції;

- прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. Товариство у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену в ухвалі від 29.01.2025 у справі №920/19/24 та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2023 у справі №513/879/19 щодо принципу «заборони суперечливої поведінки», на яку посилався представник відповідача і в суді першої, і в суді апеляційної інстанції, а також не надано належну оцінку аргументам та доводам відповідача, що викладені в апеляційній скарзі, чим порушив норми частини четвертої статті 236 ГПК України та частини першої та другої статті 269 ГПК України.

8. Також скаржник у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що наразі відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми статті 44 Закону України «Про публічні закупівлі» у подібних правовідносинах (в контексті покладення відповідальності за порушення вимог, установлених Законом України «Про публічні закупівлі» та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону), у тому числі, пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Позиція іншого учасника справи

9. Від позивача у визначений Судом строк відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Розпорядження

10. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.04.2025 у зв`язку з відпусткою судді Ємця А.А. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/9215/24, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуюча), Бенедисюка І.М. Булгакова І.В.

Клопотання

11. Від Товариства 24.04.2025 надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

12. Від Відділу надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи, в якій позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив Суд розглянути справу №910/9215/24 без участі представника Відділу за наявними в матеріалах справи документами.

Підстави та мотиви зупинення касаційного провадження

13. Судом встановлено, що у провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №920/19/24, яка прийнята до провадження відповідно до ухвали від 09.04.2025, що опублікована у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.04.2025.

13.1. Предметом розгляду справи №920/19/24 є:

- визнання недійсними низки додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу;

- стягнення надмірно сплачених коштів за договором.

13.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні позивачем і відповідачем додаткових угод до договору порушено вимоги пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, а саме змінено ціну електроенергії у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.

13.3. Передаючи справу №920/19/24 Великій Палаті Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 29.01.2025, яка опублікована у Єдиному державному реєстрі судових рішень 27.02.2025, зазначила, зокрема, таке:

«У цій справі суди попередніх інстанцій, обґрунтовуючи ухвалені рішення врахували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі".

45. Колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаних висновків, виходячи з такого.

46. Вперше відповідна правова позиція про те, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від кількості підписаних додаткових угод; інше тлумачення відповідної норми Закону "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів; загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі; підвищення більш як на 10% шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, яка була покладена судами попередніх інстанцій в основу ухвалених рішень була сформована Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2021 у справі №927/491/19.

47. При цьому Об`єднана палата надавала тлумачення попередньої редакції Закону "Про публічні закупівлі" (до набрання чинності Закону №114-IX від 19.09.2019), ч.4 ст.36 якого встановлювала, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

48. Необхідно визнати, що ця правова позиція викликала численну критику не лише серед бізнес спільності (учасників ринків, для яких притаманні значна волатильність (змінюваність) цін), але й серед регуляторів відповідних ринків.

49. Крім того, на момент ухвалення Об`єднаною палатою постанови від 21.06.2021 у справі №927/491/19 Закон "Про публічні закупівлі" не містив жодних запобіжників вчинення учасниками процедури закупівлі недобросовісних дій у вигляді подальшого неодноразового підвищення ціни. Втім, подальші редакції цього закону такі запобіжники мали.

50. Так, у 2019 році Закон "Про публічні закупівлі" був ухвалений Верховною Радою у новій редакції (Закон №114-IX від 19.09.2019). У цій редакції аналог п.2 ч.4 ст.36 Закону містився у п.2 ч.5 ст.41 Закону. Втім, відповідна норма зазнала істотних змін. Так, у новій редакції Закону було вказано.

"5. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії".

51. Пізніше, у 2021 році, слова "підписання договору про закупівлю" були замінені словами "підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнити словом "природного" (Закон №1530-IX від 03.06.2021).

52. Отже, у період існування спірних відносин (як у цій справі, так і у справі №922/2321/22, в якій Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову від 24.01.2024) норма п.2 ч.5 ст.41 Закону діяла у двох редакціях (в редакції Закону №114-ІХ та в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021), остання з яких мала такий зміст:

"Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

…2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

53. Законодавець у новій редакції Закону виклав зазначену норму в іншій редакції, яка була спрямована на виправлення недоліків попереднього правового регулювання.

54. Втім, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 не змінила підходу і виснувала, що: у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст.652 ЦК та п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. В іншому випадку не досягається мета Закону "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

55. Однак, хоч у період існування спірних відносин (як у цій справі, так і у справі №922/2321/22) норма п.2 ч.5 ст.41 Закону діяла у двох редакціях (в редакції Закону №114-ІХ та в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 здійснила висновки щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції Закону №114-ІХ, не врахувавши зміни, що були внесені Законом №1530-IX.

56. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у справі №922/2321/22 досліджувала історичне тлумачення п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", вказавши таке:

"56. У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

57. В іншому випадку не досягається мета Закону №922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

58. Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

59. Отже, вказана норма Закону №922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

60. Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" №114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон №114-ІХ), яким Закон №922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

61. Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

62. Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону №114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

63. За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом №114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю".

57. Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що в законодавстві про публічні закупівлі повинні бути передбачені відповідні запобіжники вчиненню недобросовісних дій учасниками процедури закупівлі ("ціновий демпінг") і саме Законом №114-ІХ такі запобіжники були імплементовані.

58. Для створення умов для ефективного здійснення закупівель замовниками, та протидії "ціновому демпінгу" у сфері публічних закупівль, автори законопроекту у пояснювальній записці зазначили, що в проекті Закону №114-ІХ регламентований новий інструмент в електронній системі закупівель, який широко застосовується в європейській закупівельній практиці - "аномально низька ціна тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі".

59. На стор.3 пояснювальної записки від 29.08.2019 до проекту Закону №114-ІХ зазначено таке:

"Водночас для створення умов для ефективного здійснення закупівель замовниками та протидії "ціновому демпінгу" в сфері публічних закупівель в проекті Закону регламентований новий інструмент в електронній системі закупівель, який широко застосовується в європейській закупівельній практиці - аномально низька ціна тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі. Так, на сьогодні мають місце непоодинокі приклади того, що за результатами електронного аукціону перемагає тендерна пропозиція учасника, ціна якої є значно заниженою по відношенню до цін інших тендерних пропозицій. Наслідком такої перемоги після підписання договору про закупівля є заключення додаткових угод, якими збільшується ціна за одиницю товару та відповідно зменшується обсяг закупівлі. Тобто, учасник процедури закупівлі використовує "ціновий демпінг" щоб перемогти в електронному аукціоні та потім фактично через додаткові угоди нівелює його ж результати. Даний інструмент дозволяє виявити автоматично (за наперед заданими параметрами) електронною системою закупівель аномально низьку ціну тендерної пропозиції та звертає увагу замовника на існування відповідного ризику. Замовник в такому випадку має отримати обґрунтування від учасника процедури закупівлі щодо аномально низької ціни його тендерної пропозиції, а у разі відсутності такого обґрунтування (чи недостатньої аргументації) відхилити тендерну пропозицію такого учасника".

60. У редакції Закону "Про публічні закупівлі" до внесення змін Законом №114-ІХ, не існувало такого інструменту як "аномально низька ціна тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі", цей термін вперше введено саме Законом №114-ІХ, на який, зокрема, посилається Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024.

61. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону "Про публічні закупівлі", в редакції Закону №114-ІХ, аномально низька ціна тендерної пропозиції (далі - аномально низька ціна) - ціна/приведена ціна найбільш економічно вигідної тендерної пропозиції за результатами аукціону, яка є меншою на 40 або більше відсотків від середньоарифметичного значення ціни/приведеної ціни тендерних пропозицій інших учасників на початковому етапі аукціону, та/або є меншою на 30 або більше відсотків від наступної ціни/приведеної ціни тендерної пропозиції за результатами проведеного електронного аукціону. Аномально низька ціна визначається електронною системою закупівель автоматично за умови наявності не менше двох учасників, які подали свої тендерні пропозиції щодо предмета закупівлі або його частини (лота).

62. Зміни були внесені також і до ст.29 Закону "Про публічні закупівлі", ч.14 якої передбачає:

"Учасник, який надав найбільш економічно вигідну тендерну пропозицію, що є аномально низькою, повинен надати протягом одного робочого дня з дня визначення найбільш економічно вигідної тендерної пропозиції обгрунтування в довільній формі щодо цін або вартості відповідних товарів, робіт чи послуг тендерної пропозиції.

Замовник може відхилити аномально низьку тендерну пропозицію, у разі якщо учасник не надав належного обґрунтування вказаної у ній ціни або вартості, та відхиляє аномально низьку тендерну пропозицію у разі ненадходження такого обґрунтування протягом строку, визначеного абзацом першим цієї частини.

Обґрунтування аномально низької тендерної пропозиції може містити інформацію про:

1) досягнення економії завдяки застосованому технологічному процесу виробництва товарів, порядку надання послуг чи технології будівництва;

2) сприятливі умови, за яких учасник може поставити товари, надати послуги чи виконати роботи, зокрема спеціальна цінова пропозиція (знижка) учасника;

3) отримання учасником державної допомоги згідно із законодавством".

63. Отже, Законом №114-ІХ, на який посилається Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, передбачалася регламентація та введення нового інструменту в електронній системі закупівель "аномально низька ціна тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі" та відповідно ст.28 Закону "Про публічні закупівлі" (Розгляд та оцінка тендерних пропозицій) була змінена на ст.29, у відповідності до ч.14 якої законодавець надав дієві інструменти та механізми протидії недобросовісній поведінці учасниками процедури закупівлі (покупцями) пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову ціну з метою перемоги у аукціоні, так званий "ціновий демпінг".

64. З огляду на це, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи свою позицію щодо тлумачення норми п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", фактично використала термін "ціновий демпінг", на який законодавець не посилався у проекті Закону №114-ІХ як на необхідність внесення змін до Закону №922-VIII у статтю, що регулює основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього, а на використання учасником процедури закупівлі "цінового демпінгу" законодавець послався на необхідність регламентації нового інструменту в електронній системі закупівель, який широко застосовується в європейській закупівельній практиці - аномально низька ціна тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі (п.3 ч.1 ст.1 Закону №922-VIII). Таке поняття вперше вводилось у сфері публічних закупівель для автоматичного виявлення електронною системою закупівель аномально низької ціни тендерної пропозиції та впроваджувався механізм запобіганню випадків заниження ціни тендерної пропозиції, наслідком якої, у разі перемоги після підписання договору про закупівлю, були заключення додаткових угод, якими збільшувалася ціна за одиницю товару та відповідно зменшувався обсяг закупівлі (ч.14 ст.29 Закону №922-VIII).

65. Крім того, у п.2 Висновку Головного науково-експертного управління від 05.09.2019 до проекту Закону №114-ІХ вказано таке: "відповідно до пп.3 ч.1 ст.1 проекту, з метою "протидії "ціновому демпінгу"", як зазначається у пояснювальні записці до нього, пропонується запровадити такий термін, як "аномально низька ціна тендерної пропозиції". На наш погляд, такий інструмент за своїм характером виглядає декларативним, оскільки не містить механізмів протидії зловживань у цій сфері, адже відповідно до ч.14 ст.29 проекту відхилення аномально низької тендерної пропозиції є правом замовника, а тому не сприятиме подоланню корупційних ризиків".

66. З положень п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" із змінами, внесеними згідно із Законом №1530-IX від 03.06.2021, вбачається, що законодавець, застосував умову, яка обмежує строки зміни ціни за одиницю товару, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю АБО внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Проте, як правильно вказує скаржник, навіть таке обмеження щодо строків зміни ціни не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

67. Використання законодавцем конструкції "АБО" фактично свідчить про можливість зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% в порівнянні не лише із умовами договору про публічні закупівлі, а й з умовами додаткових угод до такого договору, якими вже було збільшено ціну за одиницю товару.

68. Отже, законодавець не обмежив будь-якими строками (періодичністю) можливість внесення сторонами договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, змін до такого договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. При цьому законодавець не дозволяє сторонам (незалежно від предмету закупівлі) збільшувати загальну суму договору про закупівлю.

69. Верховний Суд вважає, що за умов коливання цін на товари (зокрема, електричну енергію) постачальник може ініціювати внесення змін щодо ціни за одиницю товару, втім, таке збільшення не має перевищувати 10% ціни за одиницю товару, встановленої у договорі АБО додаткових угодах до нього щодо збільшення ціни за одиницю товару. Втім, така зміна ціни за одиницю товару не має призвести до збільшення загальної суми, визначеної в договорі про закупівлю, а факт коливання ціни товару на ринку має бути належним чином доведений.

70. Такої ж позиції притримуються судді Великої Палати Верховного Суду Шевцова Н.В., Булейко О.Л., Кривенда О.В., Мазур М.В., Пільков К.М., які в окремій думці у справі №922/2321/22 зазначили таке:

Після внесення змін на підставі Закону України від 3 червня 2021 року № 530-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель", що набрав чинності 26 червня 2021 року, пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII передбачає, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Отже, спеціальним Законом № 922-VIII встановлено перелік підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, до яких відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону віднесено випадки, коли відбувається збільшення ціни за одиницю товару.

У таких випадках законодавцем надано право сторонам договору про закупівлю шляхом укладення додаткових угод до такого договору збільшити ціну за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

При цьому зміна істотних умов договору про закупівлю у бік збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку протягом строку дії договору про закупівлю можлива не частіше ніж один раз на 90 днів. Однак таке обмеження щодо строків (частоти) зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, законодавцем не обмежено будь-якими строками (періодичністю) можливість внесення сторонами договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, змін до такого договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. При цьому зберігається обмеження щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що ця зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності умов, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у разі коливання ціни такого товару на ринку; якщо така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю).

При цьому застосована законодавцем конструкція "за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю" передбачає inter alia, що у разі коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення сторони договору про закупівлю можуть збільшити ціну за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню його ціни на ринку з одночасним зменшенням обсягів закупівлі цього товару, що також вказує на неможливість збільшення ціни товару, якщо предметом договору про закупівлю є одна одиниця товару.

Водночас таке збільшення ціни за одиницю товару має відбуватися за умови доведення пропорційності збільшення ціни цього товару на ринку. Тобто внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Таким чином, частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII дає можливість сторонам змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню його ціни на ринку з одночасним зменшенням обсягів закупівлі цього товару та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника товару. При цьому застосування цієї норми можливе, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить виконання цього договору для однієї зі сторін договору невигідним, збитковим.

У контексті наведеного слід зазначити, що чинним законодавством не визначено, які саме документи мають підтверджувати факт коливання ціни товару на ринку. Тому залежно від специфіки предмета закупівлі факт коливання ціни товару на ринку може підтверджуватися, зокрема, довідками Торгово-промислової палати України, Державної служби статистики України, даними із сайту "Оператор ринку" тощо".

71. Крім того, колегія суддів звертає увагу на необхідності дотримання принципу належного урядування, який має сприяти юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

72. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

73. Втім, з наданих скаржником пояснень вбачається, що Міністерство економіки України (Мінекономіки) надає інше тлумачення застосуванню п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", ніж те, що вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

74. Так, з листа Мінекономіки від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" (щодо застосування п.2 ч.4 ст.36 Закону "Про публічні закупівлі" до внесення змін Законом №114-ІХ) вбачається, що у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладення договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

75. З додатку 1 до листа Мінекономіки від 24.11.2020 №3304-04/69987-06 "Щодо укладення, виконання, зміни та розірвання договору про закупівлю" (щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції Закону №114-ІХ) вбачається, що норма п.2 ч.5 ст.41 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості. Після підписання договору про закупівлю сторони можуть внести зміни до договору про закупівлю на підставі п.2 ч.5 ст.41 Закону за умови, що такі зміни відбуватимуться не частіше, ніж один раз на 90 днів. Це обмеження не розповсюджується на договори про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

76. Отже, що позиція Мінекономіки (як центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики, зокрема, з публічних закупівель) зводиться до того, що у разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару; розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості.

77. Учасники публічних закупівель фактично мають два варіанта поведінки:

1) запропонований Мінекономіки - під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності умов, встановлених п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі";

2) висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 - у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі.

78. Такі підходи до тлумачення п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" не забезпечують дотримання принципу належного урядування з огляду на їх непослідовність.

79. Додатково Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05:30 год 24.02.2022, який дії до цього часу.

80. Під час дії воєнного стану ринок цін (зокрема, на електричну енергію) не є передбачуваним та стабільним через пошкодження об`єктів (високовольтних мереж) внаслідок ракетних обстрілів та атак безпілотників, а також нестабільну ситуацію.

81. 12.10.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі - Особливості), яка надає право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення.

82. Так, пп.7 п.19 Особливостей передбачено випадок внесення змін до істотних умов у разі зміни зокрема, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

83. Крім цього, пп.2 п.19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

84. Тобто, законодавець наразі надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення (без прив`язки до обмеження у 10%).

85. 07.05.2024 Мінекономіки видало наказ №11712 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо особливостей здійснення публічних закупівель у сфері електроенергетики на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі - Методичні рекомендації).

86. У п.5 Методичних рекомендацій вказано, що істотні умови договору, укладеного відповідно до Особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених у п.19 Особливостей.

87. На веб-сайті Мінекономіки наявний розділ "Консультації з питань публічних закупівель", в якому Мінекономіки надає відповіді на питання учасників публічних закупівель.

88. Деякі учасники публічних закупівель (наприклад, П`ятий Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області) у своїх запитах наголошують на тому, що після ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 постачальник не бажає піднімати ціну електричної енергії більше ніж на 10% від початкової ціни, а бажає розірвати договір (запит від 21.06.2024, відповідь №323/2024).

89. У випадку, якщо постачальники будуть ініціювати розірвання договорів про публічні закупівлі, покупці (зокрема, суб`єкти владних повноважень) будуть вимушені звертатись до постачальників останньої надії, в яких ціна на певні ресурси (електричну енергію) є вищою за ту, що встановлена на ринку.

90. Це може призвести до закупівлі товарів за значно дорожчими цінами, що в свою чергу призведе до збільшення витрат держави на поставку електричної енергії та буде суперечити інтересам держави і суспільства.

91. Отже, неможливість підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї, що встановлена у договорі, створює ризики як для постачальників, які нестимуть матеріальні втрати від реалізації товарів за нижчими цінами, ніж встановлені на ринку, так і для покупців (зокрема, суб`єктів владних повноважень), які у випадку розірвання таких договорів не зможуть забезпечити належну та безперебійну роботу державних та комунальних підприємств.

92. На думку колегії суддів, з урахуванням відсутності стабільної ситуації на енергетичному ринку, сторони договору можуть неодноразово збільшувати ціну за одиницю товару не більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку. При цьому, не має змінюватися саме загальна ціна договору, а факт коливання цін має бути належним чином доведений.

93. З огляду на це, Верховний Суд вважає, що необхідно відступити (шляхом уточнення) від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" (у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору).

94. Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: 1) зміна законодавства (існують випадки, за яких зміна законодавства не дозволяє суду однозначно дійти висновку, що зміна судової практики можлива без відступу від раніше сформованої правової позиції); 2) ухвалення рішення Конституційним Судом України; 3) нечіткість закону (невідповідності критерію "якість закону"), що призвело до різного тлумаченням судами (палатами, колегіями) норм права; 4) винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; 5) зміни у праворозумінні, зумовлені: розширенням сфери застосування певного принципу права; зміною доктринальних підходів до вирішення складних питань у певних сферах суспільно-управлінських відносин; наявністю загрози національній безпеці; змінами у фінансових можливостях держави.

95. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій, суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

96. У цьому випадку підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є:

- зміна законодавства: Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила висновок щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції Закону №114-ІХ, втім не робила висновок щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021;

- порушення принципу належного урядування з огляду на неоднакове праворозуміння п.2 ч.5 ст.41 Закону "Про публічні закупівлі": Мінекономіки вважає, що сторони договору про закупівлю можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності відповідних умов, в той час як Велика Палата Верховного Суду вважає, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі».

13.4. Верховний Суд відзначає, що за наведеного у пунктах 13.1 - 13.2 та 2 - 3 цієї ухвали, убачається, що предмети і підстави позовів, нормативно-правове регулювання у справах №920/19/24 і № 910/9215/24 схожі.

14. У судовому засіданні представниця скаржника підтримала клопотання про зупинення.

15. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

16. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

17. У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

18. Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

19. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

20. Враховуючи предмет та підстави позову у цій справі (пункти 2-3 цієї ухвали), підстави касаційного оскарження та доводи скаржника (пункти 7-8 цієї ухвали), підстави та предмет спору у справі №920/19/24 (пункти 13.1-13.2 цієї ухвали), підстави касаційного оскарження у ній та мотиви з яких виходила колегія суддів для відступу від правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, схоже нормативно-правове регулювання (приписи Закону) у справах №910/9215/24 і №920/19/24, що свідчить про подібність спірних правовідносин у контексті критеріїв, вказаних у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, факт прийняття Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 до розгляду, з огляду на те, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №920/19/24 (стосовно наявності/відсутності підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо застосування, зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону), можуть мати суттєве значення для вирішення питання у цій справі, що розглядається, щодо застосування приписів норм права, які регулюють визнання недійсними правочинів, укладених на підставі Закону, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони") колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання скаржника та зупинити провадження у справі №910/9215/24 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 314 ГПК України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 у справі №910/9215/24 зупинити до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова