УХВАЛА

м. Київ

24.04.2025Справа № 910/2141/25
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Компанія Заповіт" про забезпечення позову у справі № 910/2141/25

За позовом Дочірнього підприємства "Компанія Заповіт"
до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання незаконним та скасування розпорядження
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін
від позивача:не з`явився;
від відповідача:Тацишина О.П.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Компанія Заповіт» (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі також - відповідач) про визнання незаконним та скасування Розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України « 19» грудня 2024 року № 60/240-рп/к про початок розгляду справи за ознаками вчинення дочірнім підприємством «КОМПАНІЯ ЗАПОВІТ» та фізичною особою-підприємцем Ковальчук Людмилою Олександрівною порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, під час участі у процедурі закупівлі UA-2023-07-19-002066-a.

Ухвалою від 03.03.2025 суд відкрив провадження у справі № 910/2141/25, вирішив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 24.04.2025.

06.03.2025 позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на продовження розслідування ознак вчинення антиконкурентних узгоджених дій під час участі у публічних закупівлях, зокрема у закупівлі медичних меблів Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікатор закупівлі UA-2023-07-19-002066-a).

Відповідно до ухвали від 10.03.2025 суд призначив заяву про забезпечення до розгляду в судовому засіданні 24.04.2025.

20.03.2025 позивач письмово заявив про невідкладний розгляд заяви про забезпечення позову.

23.04.2025 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі - заперечення проти забезпечення позову.

Представник відповідача безпосередньо в підготовчому засіданні 24.04.2025 заперечував проти забезпечення позову.

Позивач явку уповноваженого представника в підготовче засіданні 24.04.2025 не забезпечив.

Втім, як встановлено судом, на обґрунтування заяви позивач посилається на ризик втрати ефективного захисту його прав у разі продовження розслідування Антимонопольним комітетом України, а також на те, що невжиття заходів забезпечення нівелює результати розгляду справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доводів представника відповідача та письмових доводів позивача, суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст. 140 ГПК України).

При розгляді заяви взято до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом позову є визнання незаконним та скасування Розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України « 19» грудня 2024 року № 60/240-рп/к про початок розгляду справи за ознаками вчинення дочірнім підприємством «КОМПАНІЯ ЗАПОВІТ» та фізичною особою-підприємцем Ковальчук Людмилою Олександрівною порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, під час участі у процедурі закупівлі UA-2023-07-19-002066-a.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

Згідно з ч. 3, 4, 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою 4 цієї статті. Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше. Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Частина 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом і згідно з якою дія рішення органу АМК України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

Однак, право суду зупинити будь-яким чином дію оскаржуваного розпорядження органу АМК за заявою, поданою суду відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачена спеціальним Законом та не може розглядатися як підстава для забезпечення позову в порядку приписів статей 136, 137 ГПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; Господарський процесуальний кодекс України (ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник.

При цьому, обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача (заявника) та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог.

Оцінивши наведені обставини, суд зазначає, що відповідно до ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

Однак, як убачається зі змісту заяви, позивач просить заборонити вчинення дій, які фактично становлять предмет оскарження у справі. Таким чином, забезпечення позову у запропонований спосіб є тотожним задоволенню позовних вимог, що суперечить частині 11 статті 137 ГПК України.

Судове рішення по суті спору не може бути підмінене ухвалою про забезпечення позову.

Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист його прав або виконання майбутнього рішення суду. Саме лише посилання на можливі ризики чи припущення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 912/2156/19, від 15.06.2020 у справі № 910/13158/19, а також у постанові від 14.11.2019 у справі № 914/938/19.

Фактично, заявником не доведено обставин, які свідчили б про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду в разі задоволення такого позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду по суті спору. Позивачем не доведено існування реальних та умисних дій вчинених відповідачем, направлених на ухилення від виконання можливого рішення у справі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Дочірнього підприємства "Компанія Заповіт" про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 220, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Компанія Заповіт" про забезпечення позову відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано - 29.04.2025

Суддя Ю.О.Підченко