РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.04.2025Справа № 910/13937/24

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 5276,97 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 5276,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №16151198 від 30.09.2022 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/214128315, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/13937/24, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/13937/24 вручена відповідачу 21.11.2024, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

14.11.2024 від позивача надійшло клопотання про виправлення описок в позовній заяві.

29.11.2024 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття.

02.12.2024 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії ухвали та позовної заяви третій особі. Вказана заява судом задоволена.

09.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі електронний суд 06.12.2024, тобто в межах встановленого судом строку), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на таке: відповідач розрахував і погодив з представниками позивача коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, враховуючи, що строк експлуатації автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , перевищує 7 років; позивачем безпідставно враховано до складу матеріальної шкоди вартість запчастин, які були у використанні; відповідачем правомірно під час розрахунку коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу було враховано лише вартість нових оригінальних запчастин; долучені позивачем до позовної заяви додатки не є належним підтвердженням вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки акт виконаних робіт не містить відомостей про ФОП Титарчук І.О. , на рахунок якої позивачем перераховано страхове відшкодування.

12.12.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив (сформована в системі «Електронний суд» 11.12.2024).

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалась.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2022 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №16151198 (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме автомобілем Lexus, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

28.08.2023 о 17 год 10 хв сталася ДТП за участю автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням Mazda, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода за взаємним погодженням водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 28.08.2023.

Згідно з абз. 3 п.2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (в редакції, чинній на момент ДТП), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент ДТП) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.08.2023 є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні зауваження водіїв стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.08.2023 як належний доказ настання 28.08.2023 дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів Lexus, державний номер НОМЕР_1 , та Mazda, державний номер НОМЕР_2 .

Дослідивши схему та обставини дорожньо-транспортної пригоди, які вказані водіями у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, суд приходить до висновку про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Mazda, державний номер НОМЕР_2 , та наявності вини водія автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі страхового акту №2315868-1 від 08.09.2023, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом виплати коштів у сумі 31129,80 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Фізичної особи-підприємця Титарчук Ірини Олександрівни , що підтверджується платіжною інструкцією №40670 від 08.09.2023.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 31129,80 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Станом на момент ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Mazda, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.214128315 із встановленим розміром франшизи 2600,00 грн та страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, - 160000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Суд зазначає, що при здійсненні розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування (на підставі положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») слід виходити саме з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, вказаної в рахунку, виставленому СТО, яким здійснено ремонт автомобіля, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17.

У відповідності до рахунку на оплату №Т-00000282 від 05.06.2023, виставленого Фізичною особою-підприємцем Титарчук Іриною Олександрівною , та акту виконаних робіт №Т-00000596 від 12.10.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, становить 31129,80 грн.

Конкретних зауважень щодо переліку та вартості запчастин, робіт і матеріалів, зазначених у вищевказаних рахунку та акті виконаних робіт, відповідач в ході розгляду справи не навів.

Посилання відповідача на відсутність у акті виконаних робіт відомостей про ФОП Титарчук І.О. до уваги судом не приймається, оскільки наведені у вказаному акті відомості щодо робіт, запчастин та матеріалів відповідають відомостям, вказаним у рахунку на оплату №Т-00000282 від 05.06.2023, виставленому Фізичною особою-підприємцем Титарчук Іриною Олександрівною . Доказів того, що акт виконаних робіт №Т-00000596 від 12.10.2023 складений іншою ремонтною організацією, відповідач суду не надав.

З огляду на наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що долучені позивачем до позовної заяви додатки не є належним підтвердженням вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

При цьому, суд враховує, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час виникнення спірних правовідносин, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (надалі - Методика), значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль є 2011 року випуску, тобто строк експлуатації вказаного транспортного засобу на момент ДТП перевищував 7 років.

Відтак доводи відповідача про наявність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу деталей цього транспортного засобу при розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування є обґрунтованими.

Значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , було визначено відповідачем (та не оспорено позивачем) на рівні 0,6.

Разом з тим, у відповідності до п. 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ розраховується наступним чином: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), де: Ср -вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См -вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс -вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

В свою чергу, з рахунку на оплату №Т-00000282 від 05.06.2023 та акту виконаних робіт №Т-00000596 від 12.10.2023 вбачається, що деякі деталі, використані під час відновлювального ремонту автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1 , вже були у використанні, а саме: бампер задній б/в, бризговик задній б/в на загальну суму 9839,40 грн.

Тому, з огляду на положення п. 8.2 Методики, підстав для застосування значення коефіцієнта фізичного зносу до цих складників відсутні.

Отже, за розрахунком суду, з урахуванням визначених полісом №ЕР.214128315 страхових сум та франшизи, розміру шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (застосованого до складників, що були замінені на нові), за спірним страховим випадком у відповідача виник обов`язок виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 25777,86 грн (28377,86 грн мінус 2600,00 грн франшизи за полісом).

З матеріалів справи вбачається, що в добровільному порядку відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 20500,89 грн.

Доказів сплати решти належної до виплати суми відшкодування (у розмірі 5276,97 грн) відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 5276,97 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, Україна, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок, 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03150, Україна, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок, 31, ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування у розмірі 5276 (п`ять тисяч двісті сімдесят шість) грн 97 коп. та судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова