номер провадження справи 7/14/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 Справа № 908/210/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/210/25

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023» (69095, м.Запоріжжя, Шкільна, 22, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (69035, м. Запоріжжя. вул. Перемоги, 131-В, ідентифікаційний код юридичної особи в )

про визнання договору № 31/05/2024-01 від 31.05.2024 недійсним та розірвання договору №06/09/17-1129 від 06.09.2017

за участю представників учасників справи:

від позивача: Вишняков Д.О., ордер серія АР № 1219342 від 23.01.2025

від відповідача: не з`явився

Процесуальні дії у справі. Процесуальні питання, вирішені судом.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі Електронний суд 23.01.2025, зареєстрований у канцелярії Господарського суду Запорізької області 23.01.2025) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Шкільна 22-2023 (далі ОСББ Шкільна 22-2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя (далі - ТОВ Місто для людей Запоріжжя) про визнання недійсним договору №31/05/2024-01 від 31.05.2024 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17- 1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22; розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 22, з 01.01.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 23.01.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/210/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.03.2025 о 12год.00хв.

Згідно з даними підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети.

Копія ухвали суду від 03.02.2025 про відкриття провадження у справі № 908/210/25 була доставлена до електронного кабінету відповідача, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Про причини неявки представника відповідач суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило.

Про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою від 03.02.2025 про доставку ухвали до електронного кабінету, наявною в матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою надання часу для отримання відповіді на адвокатський запит.

Ухвалою суду від 04.03.2025 суд відклав підготовче засідання до 19.03.2025 об 11 год. 00хв.

У судовому засіданні 19.03.2025 брав участь представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 19.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 01.04.2025 о 10год. 30хв.

У судовому засіданні 01.04.2025 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі

Представник відповідача у судове засідання 01.04.2025 не з`явився, про причини неявки свого представника відповідач суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 01.04.2025 суд оголосив перерву до 22.04.2025 об 11год. 00хв.

У системі «Електронний суд» позивачем 07.04.2025 (зареєстровано у канцелярії суду за вх. № 7377/08-08/25 від 07.04.2025) сформовано клопотання, в якому позивач просить суд про поновлення строку для подання доказів (у разі пропуску такого строку), долучення до матеріалів справи копії акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.04.2025, копії довідки про отримання грошових коштів від 05.05.2025.

Також позивачем 07.04.2025 сформовано заяву (зареєстровано у канцелярії суду за вх. № 7405/08-08/25 від 08.04.2025), в якій останній просить суд поновити строк для подання доказів, а саме: копії адвокатського запиту від 26.02.2025 із конвертом, принт-скрин з офіційного сайту АТ «Укрпошта», копія досудової вимоги про погашення заборгованості №24/783-2732 від 24.12.2024.

У судовому засіданні 22.04.2025 приймав участь представник позивача.

Розглянувши подані клопотання та заяви, суд задовольнив клопотання та заяву позивача та долучив до матеріалів справи відповідні докази, оскільки вона також наявні у відповідача.

Представник відповідача 22.04.2025 в судове засідання не прибув. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Правової позиції щодо предмету спору не висловив. Про дату, час та місце судових засідань повідомлявся шляхом направлення відповідних ухвал до зареєстрованого електронного кабінету.

Господарський суд зазначає, що судом було дотримано права відповідача в частині належного повідомлення про дату, час та місце судових засідань. Однак, відповідач, у свою чергу, наданими йому процесуальним законом правами щодо активної участі в судовому розгляді не скористався.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічного засобу, відповідно до положення ст. 222 ГПК України.

У судовому засіданні 22.04.2025 справу розглянуто по суті за участі представника позивача. Суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій позивача, відповідача.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023» (далі ОСББ «Шкільна 22-2023») звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (далі - ТОВ «Місто для людей Запоріжжя») про визнання недійсним договору №31/05/2024-01 від 31.05.2024 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17- 1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22; розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 22, з 01.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог ОСББ «Шкільна 22-2023» вказує на те, що на виконання доручення загальних зборів та правління ОСББ «Шкільна 22-2023» 30.10.2023 голова правління ОСББ «Шкільна 22-2023» звернулася до ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» із листом/повідомленням про: створення ОСББ «Шкільна 22-2023», відмову від послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає виконавець таких послуг ТОВ «Місто для людей Запоріжжя»; з 01.01.2024 ОСББ «Шкільна 22-2023» переходить на самозабезпечення; вимогу до 31.12.2023 передати документи на будинок та паспорти на ліфт.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» 28.11.2023 листом №23/8/817 повідомило ОСББ «Шкільна 22-2023» про відсутність законних підстав для задоволення вимог ОСББ «Шкільна 22-2023».

Між ОСББ «Шкільна 22-2023» та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» 31.05.2024 було укладено договір №31/05/2024-01 про розірвання договору від 06.09.2017.

Позивач уважає договір №2 та відмову відповідача припинити договір №1 з 01.01.2024 незаконними, такими, що суперечать нормам діючого законодавства та фактичним обставинам, що стало підставою для звернення ОСББ «Шкільна 22-2023» з даним позовом до суду.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 241, 316, 319, 322, 368, 382, 651, 907 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 9, 10, 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив, участі у судових засіданнях не брав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом на формування заперечень з приводу доводів, викладених у позові не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи стислі процесуальні строки, встановлені для розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.

Між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22, в особі заступника голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (далі по тексту - відповідач) 06.09.2017 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 (далі по тексту договір №1).

Згідно з п. 2 протоколу №1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 22 від 18.03.2023 (далі по тексту Протокол №1) створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 8-2022" (далі по тексту - ОСББ).

Відповідно до п. 4 Протоколу №1 ОСББ обрано правління позивача у складі: - ОСОБА_1 ; - Васюк С.А.; - Акімова В.П.; - ОСОБА_2 та встановлено строк повноважень вказаних членів правління на 10 років, з наступного дня після дати державної реєстрації ОСББ.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 8-2022" було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.06.2023.

Згідноз п. 2 протоколу № 2 засідання правління ОСББ від 07.04.2023 головою правління ОСББ обрано Кучму О.В. та надано повноваження на право підпису щодо підписання фінансових документів.

Згідно з п. 2 протоколу № 3 загальних зборів ОСББ від 18.08.2023 (далі по тексту протокол №3) вирішено відмовитися від послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які співвласникам ОСББ надає виконавець таких послуг відповідач. У зв`язку з відмовою від послуг, розірвати договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені між співвласниками будинків ОСББ та відповідачем.

На виконання рішення загальних зборів ОСББ правління ОСББ згідно з п. 2 протоколу засідання правління ОСББ № 4 від 20.10.2023 надало повноваження голові ОСББ Кучмі Оксані Валеріївні на розірвання договору ОСББ «Шкільна 22-2023» з керуючою компанією ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» з 01.01.2024 згідно загальним зборам ОСББ «Шкільна 22-2023, проведеним 18.08.2023. Уповноважено голову правління ОСББ Кучму О.В. на заключення договорів з обслуговування будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Шкільна, буд. 22.

На виконання доручення загальних зборів та правління ОСББ 30.10.2023 голова правління ОСББ звернулася до відповідача із листом/повідомленням про:

- створення ОСББ «Шкільна 22-2023», - відмову від послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає виконавець таких послуг ТОВ «Місто для людей Запоріжжя»;

- з 01.01.2024р. ОСББ «Шкільна 22-2023» переходить на самозабезпечення;

- вимогу до 31.12.2023 передати документи на будинок та паспорти на ліфт. 28.11.2023р.

Відповідач листом №23/8/817 повідомив ОСББ про відсутність законних підстав для задоволення вимог ОСББ.

У подальшому, 31.05.2024 між ОСББ в особі Кучми О.В. та відповідачем було укладено договір №31/05/2024-01 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 06/09/17- 1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22 (далі по тексту договір №2).

Відповідно п. 2 до протоколу № 8 засідання правління ОСББ від 05.06.2023 вирішено не погодитись із розірванням договору про надання послуг із обслуговування будинку з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» з 01.06.2024.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

Предметом судового розгляду є визнання недійсним договору № 31/05/2024-01 від 31.05.2024 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22; розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 22, з 01.01.2024.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно з п. 12 статуту ОСББ виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам.

Відповідно до п. 14 статуту ОСББ до компетенції правління відноситься укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю зі їх виконанням.

Згідно з п. 16 правління зі свого складу обирає голову правління.

На виконання своїх повноважень голова правління: - забезпечує рішення загальних зборів та рішень правління; - діє без доручення від імені об`єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління.

Суд установив, що згідно з п. 2 протоколу № 2 засідання правління ОСББ від 07.04.2023 головою правління ОСББ обрано Кучму О.В. та надано повноваження на право підпису щодо підписання фінансових документів.

Договори за своєю правовою природою не є фінансовими документами.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що Голова ОСББ при підписанні договору №2 вийшла за межі своїх повноважень, оскільки ОСББ наділяло Голову ОСББ Кучму Оксану Валеріївну на підписання угоди про розірвання договору №1 виключно з 01.01.2024.

Також матеріали справи (п. 2 до протоколу № 8 засідання правління ОСББ від 05.06.2023) свідчать про відсутність схвалення правочину, укладеного головою ОСББ з перевищенням повноважень.

Відтак, позовна вимога про визнання недійсним договору № 31/05/2024-01 від 31.05.2024 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладеного між ТОВ Місто для людей Запоріжжя та та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: 69000, м.Запоріжжя, вул. Шкільна, 22 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до норм ст. ст. 316, 319, 322 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон) управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Статтею 1 Закону визначено, що управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до статті 10 Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі і про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем.

Абзацом 4 ч. 5 ст. 13 Закону встановлено, що якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Пунктом 7 ст. 10 Закону передбачено, що рішення зборів співвласників оформляється протоколом.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було належним чином повідомлено відповідача про припинення дії договору відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та вжиті всі можливі заходи для позасудового врегулювання спору.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договір про надання послуг згідно ст. 907 ЦК України може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України (далі ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

За ч. 3 та ч. 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 5 ст. 188 ГК передбачається, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Факт волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку підтверджується рішенням, оформленим протоколом, про що було повідомлено відповідача.

Отже, вимоги, викладені у повідомленні відповідачу про розірвання договору є законними, оскільки договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком підлягає достроковому розірванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний суд у своїй постанові від 26.11.2019 у справі №908/549/19 дійшов висновків у подібних правовідносинах: «Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що передбачений пунктом 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не залежить від будь-яких інших умов, крім наявності рішення співвласників будинку про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя та направлення існуючому управителю повідомлення, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору».

Суд також звертається до висновку Верховного Суду щодо застосування частини 5 статті 188 Господарського кодексу України, викладеного у постановах від 26.06.2018 у справі № 922/2883/16, від 31.10.2018 у справі № 916/170/18, від 10.02.2021 у справі № 908/288/20, відповідно до якого частина 5 статті 188 Господарського кодексу України передбачає, що суд має право встановити у рішенні дату зміни або розірвання договору, яка може бути іншою, ніж дата набрання чинності рішенням суду.

За приписами п. 4 ст. 75 ГПК обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа №908/132/24 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023» до Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя про зобов`язання вчинити дії.

Господарським судом Запорізької області за результатами розгляду зазначеної судової справи 22.04.2024 ухвалено рішення. Рішенням суду встановлено, що «позивач звернувся до відповідача з листом від 30.10.2023, в якому повідомив, що 07.06.2023 було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023», на загальних зборах 18.08.2023 було вирішено, шляхом голосування відмовитися від послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя». Доведено до відома відповідача, що з 01.01.2024 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023» переходить на самозабезпечення. Позивач просив відповідача до 31.12.2023 передати документи на будинок та паспорт на ліфт голові Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шкільна 22-2023» Кучмі О.В. Листом від 28.11.2023 №23/817 відповідач повідомив позивача про відсутність законної підстави для задоволення звернення позивача».

Отже суд установив, що відповідачу станом на 30.10.2023 (дата повідомлення відповідача про відмову ОСББ від послуг з 01.01.2024), 01.01.2024 (дата відмови ОСББ від послуг відповідача), 31.05.2024 (дата укладення договору №2) було відомо, що з 01.01.2024 ОСББ відмовилося від послуг відповідача.

Відповідач не надав суду аргументів у спростування позиції позивача.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Судові витрати.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 22-2023" також просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Позивачем було заявлено наступний попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу:

- складання позовної заяви: 4 000 грн.;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву: 2 000 грн.; - участь у двох судових засіданнях у Господарському суді Запорізької області: 2х2 000 грн. = 4 000 грн.

Таким чином, орієнтовна сума судових витрат на професійну правничу допомогу складала 10 000 грн.

Фактична сума витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.04.2025 складала 12 000 грн.

Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 22-2023" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн в суді надано:

- договір про надання правової допомоги від 20.01.2025 б/н, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 22-2023" та адвокатом Вишняковим Дмитром Олександровичем;

- акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 05.04.2025, відповідно до якого адвокатом надано послуги, що включають: - підготовка та подання позовної заяви (вартість 4 000 грн); - представництво інтересів у чотирьох судових засіданнях (судодень, вартість 2 000 грн);

- довідку про отримання коштів у розмірі 12000,00 грн.

Суд зазначає, що надання правової допомоги відповідачу підтверджується матеріалами справи, зокрема: поданням позову та інших документів у справі, представництвом інтересів позивача в суді, протоколами судових засідань, з яких вбачається участь адвоката у судових засіданнях.

Судом не встановлено подання адвокатом необґрунтованих заяв і клопотань.

В акті приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2025 відображені послуги, які реально надані адвокатом відповідачу.

Отже, надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування йому судом витрат на професійну правничу допомогу за рахунок позивача, оскільки їх розмір відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Ураховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, результат розгляду справи, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі12000,00грн є співмірним і розумним у даній справі та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 12, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір №31/05/2024-01 від 31.05.2024 про розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (69035, м. Запоріжжя. вул. Перемоги, 131-В, ідентифікаційний код юридичної особи в ) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 22-2023" (69095, м.Запоріжжя, Шкільна, 22, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Розірвати договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-1129 від 06.09.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (69035, м. Запоріжжя. вул. Перемоги, 131-В, ідентифікаційний код юридичної особи в ) та співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 22 з 01.01.2024.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (69035, м. Запоріжжя. вул. Перемоги, 131-В, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шкільна 22-2023" (69095, м.Запоріжжя, Шкільна, 22, ідентифікаційний код юридичної особи в ) судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 02.05.2025.

Суддя І.Є. Лєскіна