ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Справа № 906/1182/24 (906/236/25)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

представники сторін не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11 березня 2025 року у справі №906/1182/24(906/236/25) (суддя Гнисюк С.Д.)

за позовом Державного підприємства "Рихальське"

до Національної академії аграрних наук України

до Фонду державного майна України

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

про визнання недійсними наказів та акту приймання-передачі

в межах справи №906/1182/24

про банкрутство Державного підприємства "Рихальське"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.03.2025 у справі №906/1182/24(906/236/25) заяву Державного підприємства "Рихальське" від 06.03.2025 про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі №906/1182/24(906/236/25) закрито.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, арбітражний керуючий Лященко Павло Володимирович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та направити справу до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Житомирської області норм процесуального права.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11 березня 2025 року у справі №906/1182/24(906/236/25). Призначено справу №906/1182/24(906/236/25) до розгляду на 28 квітня 2025 року об 12:00 год.

10.04.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від представника Державного підприємства "Рихальське" надійшла заява про закриття апеляційного провадження, яка обгрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Господарського суду Житомирської області від 08.04.2025 у справі №906/1182/24, серед іншого, припинено процедуру розпорядження майном, припинено повноваження розпорядника майна, провадження у справі №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське" закрито.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, розглянувши заяву представника ДП "Рихальське" про закриття апеляційного провадження, враховуючи те, що положення ст.264 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для закриття апеляційного провадження, який не підлягає розширеному тлумаченню, серед яких відсутня підстава, зазначена заявником, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2025, зокрема, відкрито провадження у справі №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком на 170 (сто сімдесят) календарних днів; призначено розпорядником майна Державного підприємства "Рихальське" арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича; оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/1182/24.

24.02.2025 до Господарського суду Житомирської області через систему "Електронний суд" від Державного підприємства "Рихальське" надійшла позовна заява до Національної академії аграрних наук України, Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання недійсними наказів та акту приймання-передачі (з додатками).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.02.2025 прийнято позовну заяву Державного підприємства "Рихальське" про визнання недійсним акта, що порушує право власності до розгляду в межах справи про банкрутство №906/1182/24 та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

06.03.2025 до Господарського суду Житомирської області через систему "Електронний суд" від ДП "Рихальське" надійшла заява від 06.03.2025 про закриття провадження у справі, в якій відмовляється від позову у даній справі та просить суд закрити провадження у справі відповідно до положень ст. 191 ГПК України. Крім того, повідомляє суд про відкликання повноважень адвоката Карпенка В.К.

Місцевий господарський суд, розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Однією із базових засад господарського судочинства законодавцем визначено принцип диспозитивності, який закріплено у статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає обов`язок суду здійснювати розгляд справ не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до процесуального закону, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Реалізація принципу диспозитивності у господарському судочинстві пов`язується безпосередньо з волевиявленням осіб, які беруть участь у справі, та забезпечується гарантією права на звернення до господарського суду в установленому законом порядку.

Сутність принципу диспозитивності зводиться до надання законодавством учасникам процесу вільно користуватися своїми процесуальними правами, тому учасники процесу самостійно вирішують питання звернення до суду з заявами, клопотаннями тощо. Особа, що звертається до суду, не може бути примушена до здійснення її прав без її на те волі.

Принцип диспозитивності процесуального права - це основна ідея, що втілює свободу учасників процесу, які мають у справі матеріально-правовий та процесуальний інтерес здійснювати свої матеріальні права для захисту суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів засобами, встановленими процесуальним законодавством. У принципі диспозитивності закладено вольову ознаку щодо використання або відмови від використання особою свого матеріального чи процесуального права; зазначений принцип завжди визначає початкову частину кожної стадії судового процесу та є поштовхом для судового процесу.

Процесуальний принцип диспозитивності відповідає принципу особистої ініціативи. Особи, які беруть участь у справі, і насамперед заявники, мають право розпоряджатися своїми матеріальними правами, з приводу яких йде спір у суді, а також процесуальними засобами їх захисту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зміст принципу диспозитивності у господарському судочинстві деталізований, зокрема, в ст. 191 ГПК України.

У силу положень п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та беручи до уваги принцип диспозитивності у господарському судочинстві, колегія суддів зауважує, що учасники справи на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, в тому числі позивач правом на відмову від позову, що є підставою для закриття провадження у справі.

Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 191 ГПК України, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, відмова від позову є проявом принципу диспозитивності, але здійснюється під контролем суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) або через представника.

Колегія суддів встановила, що заява про відмову від позову у справі 906/1182/24(906/236/25), яка подана через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС підписана від імені позивача - Державного підприємства "Рихальське" в.о. директора - Герасименком В.П.

При цьому, повноваження представника позивача - в.о. директора ДП "Рихальське" Герасименка В.П. підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом Фонду державного майна України №337 від 28.02.2025.

Так, згідно із даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Герасименко В`ячеслав Петрович є керівником Державного підприємства "Рихальське". Дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи - відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно частини третьої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 цього Закону, витяг з Єдиного державного реєстру містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким, в тому числі, є і суд.

Враховуючи викладене та зважаючи на ту обставину, що відомості щодо будь-якого іншого керівника Державного підприємства "Рихальське" станом на момент розгляду заяви про відмову від позову до реєстру юридичних осіб внесені не були, а в реєстрі юридичних осіб наявна інформація про керівника ДП "Рихальське" Герасименка В.П., то відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України, Герасименка В.П., як керівник ДП "Рихальське", має право представляти інтереси даного товариства у порядку самопредставництва.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заява про відмову від позову підписана належним представником позивача у даній справі.

Оскільки заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою та враховуючи, що відмова від позову не суперечить чинному законодавству та є формою реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства, передбаченого статтею 14 ГПК України, зважаючи на відсутність підстав, визначених у ч. 5 ст. 191 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови ДП "Рихальське" від позову та, відповідно, закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, доводи ДП "Рихальське" про те, що апелянт - арбітражний керуючий Лященко П.В. не є учасником цього позовного провадження, тобто не має процесуальної дієздатності на подання апеляційної скарги, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки подання апеляційної скарги розпорядником майна ДП "Рихальське" арбітражним керуючим Лященко П.В. є реалізацією процесуальних прав особи, встановлених нормами ГПК України та КУзПБ.

Про наявність у арбітражного керуючого - розпорядника майна повноважень на апеляційне оскарження процесуальних актів, прийнятих господарським судом в порядку ч. 2 ст. 7 КУзПБ, викладено в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №918/99/19(918/963/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними та документально необґрунтованими.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на приписи ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, згідно яких у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання 28.04.2025 сторони явку повноважних представників не забезпечили, тому датою ухвалення постанови у справі №906/1182/24(906/236/25) є дата складення повного тексту цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 275, 275, Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11 березня 2025 року у справі №906/1182/24 (906/236/25) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.