ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Справа № 902/1077/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Василишин А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.01.2025 р.

постановлене у м. Вінниця, повний текст складено 09.01.2025 р.

у справі № 902/1077/24 (суддя Виноградський О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс"

про стягнення 159 299,16 грн. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та відсотків річних

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 08.01.2025 р. Господарський суд Вінницької області частково задоволив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" у справі № 902/1077/24. Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" 141820,15 грн. заборгованості, 4163,37 грн. 3 % річних, 11611,03 грн. інфляційних втрат та 2995,60 грн. витрат зі сплати судового збору. Суд відмовив у стягненні 168,30 грн. 3 % річних та 1536,31 грн. інфляційних втрат за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки:

- відповідачем сплачено на користь позивача за договором 717673,27 грн., що значно перевищує визначену в п.4.1. договору суму договору;

- позивачем надано докази понесених витрат на придбання будівельних матеріалів, які безпідставно зазначені у акті приймання виконаних будівельних робіт;

- позивачем допущено порушення строків виконання робіт, визначених у п.2.1. договору на 35 календарних днів;

- відповідач висував вимогу позивачу про усунення виявлених недоліків робіт, які були визнані позивачем та його представником у суді, і оскільки позивач не здійснив усунення виявлених недоліків, це стало підставою для відповідача утримати останній платіж по договору до їх усунення.

Зауважує, що сторонами не вносились зміни у п.4.1. договору, яким визначено, що сума договору становить 250000,00 грн., у зв`язку з чим стверджує, що роботи, зазначені у акті приймання виконаних будівельних робіт, не відповідають договору і на них не поширюється дія його умов. Зазначає, що відповідачем сплачено на користь позивача за договором 717673,27 грн., що значно перевищує визначену у п. 4.1. договору суму.

Посилається на п. 4.1.2 договору та стверджує, що на виконання цього пункту відповідачем були придбано та передано позивачу матеріали. Позивачем не надано суду доказів використання отриманих матеріалів, навпаки - позивачем допущено пошкодження плитки, неправильний монтаж обладнання тощо.

Пояснює, що сторонами не вносились зміни у договір і не змінювався порядок виконання робіт саме з використанням матеріалів відповідача, тому у позивача відсутні підстави для стягнення коштів за матеріали, які зазначені у акті.

Просить рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1077/24 від 08.01.2025 р. скасувати і повністю відмовити у задоволенні позову.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення скарги в повному обсязі, вважає її безпідставною, такою, що не спростовує доводів Господарського суду Вінницької області та не ґрунтується на матеріалах справи.

Звертає увагу, що в довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3) та в акті приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), який підписали уповноважені представники сторін, зазначено про матеріали, які надав відповідач, але без визначеної вартості в гривнях. Відповідач оплачує лише ті матеріали, які придбав позивач.

Пояснює, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБС Проф» всі роботи погоджувало із замовником, а замовник їх прийняв та мав оплатити повністю, тоді як оплатив частково.

Просить рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1077/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Перший Сервіс» - залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч.13 ст.8 ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

13.11.2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" як замовник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс" як підрядник уклали договір № 236 /а.с. 14 15 у т.1/, відповідно до умов підрядник зобов`язується своїми силами і на свій ризик виконати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити наступні роботи: "Виконання ремонтних робіт на АЗС № 01/005 смт Літин, вул. Хмельницького Б., 68" (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору термін виконання робіт за договором - 35 календарних днів. Відповідно до п. 2.2 договору підрядник приступає до робіт безпосередньо після підписання цього договору.

Згідно з п. 3.1 - 3.2 договору прийом виконаних робіт здійснюється сторонами за актом приймання виконаних підрядних робіт, що підписується уповноваженими представниками обох сторін. Замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг підписати його та направити виконавцю, або в той же строк направити виконавцю мотивовану відмову в підписанні акту.

Згідно з п. 4.1 договору ціна робіт (сума договору) складає 250000,00 грн, в тому числі 20 % ПДВ - 41666,67 грн. Підрядник бере на себе зобов`язання по незмінності (фіксації) ціни/вартості робіт за договором до закінчення терміну його дії.

Відповідно до п. 4.1.1 договору оплата за виконані роботи здійснюється з відтермінуванням 10 календарних днів після підписання актів приймання виконаних робіт.

Роботи підрядником виконуються з матеріалів замовника власним обладнанням (п. 4.1.2 договору).

Згідно з п. 7.1 цей договір набирає чинності в день його підписання обома сторонами і діє до 01.03.2023 р., а в разі неналежного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання.

Договір підписаний представниками сторін та завірений їх печатками.

На виконання договору підрядник Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" 05.04.2024 р. склав довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2024 року /а.с. 16 у т.1/ та акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року № 1 /а.с. 17 35 у т.1/, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт з урахуванням ПДВ становить 859493,42 грн.

Вищезазначені довідка та акт, які містять посилання на договір № 236 від 13.11.2023 р., підписані уповноваженими представниками сторін та скріпленні їх печатками без будь-яких заперечень та зауважень.

В період з грудня 2023 року по липень 2024 року відповідач здійснив часткову оплату за виконані будівельні роботи на загальну суму 717673,27 грн., а саме: 08.12.2023 р. 417673,27 грн. згідно з платіжною інструкцією № 46, 15.05.2024 р. 50000,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 302, 18.07.2024 р. 100000,00 грн. за платіжною інструкцією № 544 і 31.07.2024 р. 150000,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 564 /а.с. 36 39 у т.1/.

Доказів оплати решти заборгованості суду не надано.

Отже, на умовах договору № 236 від 13.11.2023 р. між сторонами відбулись правовідносини з будівельного підряду.

Відповідно до норм ст.ст. 317, 318 ГК України та ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 319 ГК України та ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх. Згідно зі ст. 875 ЦК України до договору будівельного підряду застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1,2 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до норм ч.1 ст.854, ст.879 ЦК України оплата провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" звернулося до суду позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перши Сервіс» 141820,15 грн. боргу. Одночасно позивач заявив до стягнення з відповідача 13147,15 грн. інфляційних втрат та 4331,67 грн. 3 % річних, обрахованих за період прострочення грошового зобов`язання з 16.04.2024 р. по 07.10.2024 р. з урахуванням конкретних періодів виникнення заборгованості та виконання платежів /а.с. 1-10 у т.1/.

Суд першої інстанції встановив, що грошове зобов`язання не виконане в обумовлені у договорі строки, і відповідачем таке не спростовано, тому позов підлягає задоволенню. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 4.1.1 договору оплата за виконані роботи здійснюється з відтермінуванням 10 календарних днів після підписання актів приймання виконаних робіт.

Факт виконання робіт на загальну суму 859493,42 грн. підтверджений первинними документами довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2024 року та актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року № 1/а.с. 16 35 у т.1/, що відповідає умовам п.3.1, 4.1.1 договору № 236 від 13.11.2023 р.

Надані позивачем первинні облікові документи мають необхідні реквізити відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого Мінюстом України 05.06.1995 р. за № 168/704 (з подальшими змінами і доповненнями), тому є належними доказами того, що господарські операції (в даному випадку приймання передача будівельних робіт за договором) фактично відбулись і, відповідно - доказом зобов`язання відповідача перед позивачем за ст.509 ЦК України та ст.ст.173-174,193 ГК України.

Строк оплати за виконанні будівельні роботи відповідно до п. 4.1.1 договору настав 16.04.2024 р. Натомість відповідач здійснив часткову оплату за виконані будівельні роботи на загальну суму 717673,27 грн. в період з грудня 2023 року по липень 2024 року: платежі були проведені 15.05.2024 р. на суму 50000,00 грн., 18.07.2024 р. на суму 100000,00 грн. та 31.07.2024 р. на суму 150000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що сторонами не вносились зміни у п.4.1. договору, яким визначено, що сума договору становить 250000,00 грн., та про те, що роботи, зазначені у акті приймання виконаних будівельних робіт, не відповідають договору і на них не поширюється дія його умов. Колегія суддів встановила, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, а також акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року містять посилання на договір № 236 від 13.11.2023 р.

Згідно з ч. 1,2 ст. 651 ЦК України та ч. 1 3 ст. 188 ГК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що сторони без зауважень і заперечень підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати та акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року, які містять посилання на договір № 236 від 13.11.2023 р. та відповідно до яких сторони погодили вартість виконаних будівельних робіт з урахуванням ПДВ в сумі 859493,42 грн. Отже, сторони в такий спосіб погодили зміни до договору № 236 від 13.11.2023 р., зокрема, погодили зміну вартості виконаних робіт на зазначену в акті суму - 859493,42 грн., що не суперечить нормам ч. 1,2 ст. 651, ч. 1,2 ст. 652 ЦК України та ч. 1 3 ст. 188 ГК України.

Заперечення скаржника про те, що у позивача відсутні підстави для стягнення коштів за матеріали, які зазначені у акті, оскільки саме відповідачем були придбані та передані позивачу такі матеріали, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки даними акту підтверджено, що ціна/вартість за товари, які надав відповідач, не включена у загальну вартість робіт, яка підлягає оплаті.

Посилання скаржника на те, що позивачем допущено порушення строків виконання робіт, визначених у п.2.1. договору на 35 календарних днів не мають значення при вирішенні даного спору, оскільки договором не передбачена відповідальність сторони за порушення строків виконання робіт, зокрема, шляхом притримання оплати. В кожному випадку відповідач при підписанні акту приймання виконаних будівельних робіт не наводив заперечень проти строку виконання робіт.

Оцінюючи доводи скаржника про те, що позивач не здійснив усунення виявлених недоліків, що стало підставою для відповідача утримати останній платіж по договору до їх усунення, колегія суддів відзначає, що умовами договору не передбачено право позивача на притримання оплати за договором. При цьому звертається увага, що акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року № 1 /а.с. 17 35 у т.1/ підписаний без будь яких зауважень та заперечень, тоді як нормами ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Такі наведені скаржником недоліки як пошкодження плитки та неправильний монтаж обладнання є явними/очевидними недоліками, однак скаржник при підписанні акту приймання виконаних будівельних робіт про такі недоліки не заявляв.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника про притримання оплати у зв`язку з виявленими недоліками робіт.

Отже, позовна вимога в частині стягнення боргу в сумі 141820,15 грн. підтверджена первинними документами - належними і допустимими доказами у справі, і колегія суддів погоджується із рішенням Господарського суду Вінницької області в частині стягнення заборгованості.

Відповідно до норм ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки має місце порушення грошового зобов`язання, судом першої інстанції правомірно з урахуванням норм ст. 625 ЦК України задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача 4163,37 грн. 3 % річних, обрахованих за період прострочення оплати з 16.04.2024 р. по 07.10.2024 р., та 11611,03 грн індексу інфляції за період прострочення оплати з травня по вересень 2024 року.

Перевіривши розрахунки позивача на а.с. 8-9, суд першої інстанції відмовив у стягненні 168,30 3 % річних та 1536,31 грн. інфляційних втрат за необґрунтованістю таких сум. Рішення суду в частині відмови у стягненні 168,30 3 % річних та 1536,31 грн. інфляційних втрат не оскаржується, тому колегією суддів не перевіряється.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Вінницької області від 08.01.2025 р. у справі № 902/1077/24. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Сервіс" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької області від 08.01.2025 р. у справі № 902/1077/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 902/1077/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.