ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025м. ДніпроСправа № 904/1067/25
За позовом Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова, м. Київ

до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

про стягнення 15 378 388,17грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Білозерцев О.В., адвокат, довіреність від 25.12.2024 №157/1280

С У Т Ь С П О Р У :

Відкрите акціонерне товариство "Меридіан" ім. С.П. Корольова звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" заборгованості у розмірі 16 696 437,67грн, з яких:

- основний борг у розмірі 14 513 765,76грн;

- пеня у розмірі 1 318 049,50грн;

- 3 % річних у розмірі 146 166,34грн;

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №220/232-2 від 07 листопада 2022 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

У відзиві на позовну заяву відповідач погоджується щодо наявності несплаченого основного боргу за договором № 220/232-2 від 07.11.2022 в розмірі 14 513 765,76грн, з нарахованими позивачем 3 % річних у розмірі 146 166,34грн та інфляційних втрат у розмірі 718 456,07грн. Відповідач не погоджується із нарахованою позивачем пенею в розмірі 1 318 049,50грн, оскільки договором №220/232-2 від 07.11.2022 не передбачена відповідальність в вигляді пені за несвоєчасне виконання відповідачем оплати за поставлену продукцію (розділ 6 договору № 220/232-2 від 07.11.2022). Посилання позивача на Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових забов`язань", на думку відповідача, не правомірне, тому що умовами договору відповідальність у вигляді пені не передбачена.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що нарахування пені здійснювалося, серед іншого, на підставі частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, яка носить імперативний характер і надає змогу позивачу, який відноситься до державного сектору економіки в незалежності від умов договору, витребувати з відповідача пеню за неналежне виконання грошових зобов`язань. На підтвердження статусу позивача, як підприємства державного сектору економіки надано Наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України №312-КВ від 17.02.2025.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 справу №904/1067/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 14.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14.04.2025.

10 квітня 2025 року від Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова до господарського суду надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. 15322/25), в якій просить стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" заборгованість у розмірі 15 378 388,17грн, з яких:

- основний борг у розмірі 14 513 765,76грн;

- 3 % річних у розмірі 146 166,34грн;

- інфляційні втрати у розмірі 718 456,07грн,

- та повернути судовий збір у розмірі 19 770,75грн.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

11 квітня 2025 року від позивача до господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. З метою своєчасного вирішення судом спору, позивач просить закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.04.2025 заяву Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 10.04.2025 (вх. №15322/25), прийняти до розгляду; закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 28.04.2025.

У судове засідання 28.04.2025 представник позивача не з`явився.

Ухвала суду від 14.04.2025 доставлена до Електронного кабінету позивача 14.04.2025 о 20:09год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 149).

Пунктом 2 частини шостої ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, позивач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи.

28.04.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Під час розгляду справи судом досліджені наявні в матеріалах справи докази.

У судовому засіданні 28.04.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

7 листопада 2022 Відкритим акціонерним товариством "Меридіан" ім. С.П. Корольова (постачальник) та Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (замовник) укладено договір №220/232-2 з Протоколом розбіжностей та Протоколом узгодження розбіжностей по договору.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується виготовити та поставити, а замовник прийняти і оплатити продукцію, в кількості, відповідно до специфікації:

Електропривода 00.6062.1000.0000.00.0 72 шт. та Комплект кабелів 00.6062.2000.0000.00.0 в кількості 18 (надалі - продукція ) в порядку та на умовах визначених даним Договором (а.с.71-75).

Загальна сума договору становить 74 905 865 (сімдесят чотири мільйони дев`ятсот п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 86 копійок), п.2.2. договору.

Відповідно п.2.3. договору оплата продукції здійснюється замовником згідно рахунку постачальника по узгодженим цінам, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача у розмірі 80% від суми договору протягом 10 робочих днів з дати отримання рахунку від Позивача, але не пізніше 15 листопада 2022 року (враховуючи технологічний цикл виготовлення продукції). Остаточний розрахунок за поставлену партію продукції - протягом 10 робочих днів з дати ТТН, згідно рахунку-фактури Позивача.

Згідно п. 3.1. Продукція по Договору поставляється щомісячно партіями: Електропривода 00.6062.1000.0000.00.0 - 8 (вісім) шт, Комплект кабелів 00.6062.2000.0000.00.0 - 2 (два) комплекта. Термін поставки: кожна партія продукції повинна бути поставлена не пізніше 28 лютого 2023 року, 31 березня 2023 року, 30 квітня 2023 року, 31 травня 2023 року, 30 червня 2023 року, 31 липня 2023 року, 31 серпня 2023 року, 30 вересня 2023 року, 31 жовтня 2023 року. Контрольна звірка відвантажень продукції - не пізніше 2 робочих днів до дат, які визначені у першому реченні.

Пунктом 3.5. договору сторони передбачили, що партія продукції за даним договором вважається поставленою Позивачем і прийнятою Відповідачем: за якістю - відповідно з показниками сертифікату якості (або іншого документу, який підтверджує якість продукції), за кількістю - відповідно ТТН, рахунку-фактури.

17 січня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 220/232-2 від 07.11.2022, згідно якої розділ 11 Договору доповнено додатковими банківськими реквізитами (а.с.80).

21 липня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Договору № 220/232-2 від 07.11.2022, згідно якої сторони домовились поставляти продукцію по договору щомісячно партіями згідно графіку: до 31.08.2023, 30.09.2023, 30.11.2023, 20.12.2023 (а.с.81).

Додатковою угодою №3 від 19.08.2024 до договору № 220/232-2 від 07.11.2022 сторони домовились про постачання продукції: не пізніше 20.08.2024, не пізніше 30.08.2024, не пізніше 30.09.2024, не пізніше 30.10.2024, не пізніше 30.11.2024 (п.3.1. договору) (а.с.82).

Керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України, Сторони дійшли згоди, що вказані в пункті 1 Додаткової угоди № 3 до Договору № 220/232-2 від 07.11.2022 положення, застосовуються починаючи з 04.10.2023.

Згідно п.10.1. договору, цей договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024.

Відкрите акціонерне товариство "Меридіан" ім. С.П. Корольова направило на адресу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" рахунки-фактури на оплату:

№2314 від 28 квітня 2023 року на суму 259 670,78грн, №3510 від 23 червня 2023 року на суму 259 670,78грн, №4113 від 18 липня 2023 року на суму 259 670,78грн, №2789 від 17 травня 2023 року на суму 779 012,35грн, №4898 від 29 серпня 2023 року на суму 779 012,35грн, №4953 від 23 серпня 2024 року на суму 4 031 601,60грн, №4958 від 02 вересня 2024 року на суму 8 063 203,20грн, №5599 від 24 вересня 2024 року на суму 20 158 008,00грн, №6213 від 15 жовтня 2024 року, на суму 20 158 008,00грн, №6403 від 05 листопада 2024 року на суму 20 158 008,00грн.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію, що підтверджується видатковими накладними:

№3813 від 28 квітня 2023 року на суму 259 670,78грн (а.с.37),

№5453 від 23 червня 2023 року на суму 259 670,78грн (а.с.39),

№6399 від 18 липня 2023 року на суму 259 670,78грн (а.с.41),

№4417 від 17 травня 2023 року на суму 779 012,35грн (а.с.43),

№7603 від 29 серпня 2023 року на суму 779 012,35грн (а.с.45),

№7696 від 23 серпня 2024 року на суму 4 031 601,60грн, за цією видатковою накладною належить до сплати 20% в розмірі 806320,32грн (а.с.47),

№7795 від 02 вересня 2024 року на суму 8 063 203,20грн, за цією видатковою накладною належить до сплати 20% в розмірі 1612640,64грн (а.с.49),

№8477 від 24 вересня 2024 року на суму 20 158 008,00грн, за цією видатковою накладною належить до сплати 20% в розмірі 4031601,60грн (а.с.51),

№9712 від 13 жовтня 2024 року, на суму 20 158 008,00грн, за цією видатковою накладною належить до сплати 20% в розмірі 4031601,60грн (а.с.53),

№10096 від 03 листопада 2024 року на суму 20 158 008,00грн, за цією видатковою накладною належить до сплати 20% в розмірі 4031601,60грн (а.с.55).

Поставка товару також підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними: № 1 від 28.04.2023, №3 від 23.06.2023, №4 від 18.07.2023, № 2 від 17.05.2023, № 5 від 29.08.2023, № 6 від 19.08.2024, № 7 від 29.08.2024.

Згідно довідки ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова № 12/165 від 03.03.2025, загальна сума заборгованості Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" за договором складає 14 153 765,76грн.

13.12.2024 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 12/1157, з вимогою сплатити заборгованість за виготовлену та поставлену продукцію (а.с.83-91). Претензія одержана відповідачем, але залишена без задоволення.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15 378 388,17грн, з яких: - основний борг у розмірі 14 513 765,76грн; - 3 % річних у розмірі 146 166,34грн; - інфляційні втрати у розмірі 718 456,07грн,

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок оплати за товар; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за прострочення виконання зобов`язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору поставки виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань відповідно до статей 173,174,175 господарського кодексу України, статей 11,202,509 Цивільного кодексу України, а згідно з нормами статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що оплата продукції здійснюється замовником згідно рахунку постачальника по узгодженим цінам, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача у розмірі 80% від суми договору протягом 10 робочих днів з дати отримання рахунку від позивача, але не пізніше 15 листопада 2022 року (враховуючи технологічний цикл виготовлення продукції). Остаточний розрахунок за поставлену партію продукції - протягом 10 робочих днів з дати ТТН, згідно рахунку-фактури позивача.

Таким чином, строк оплати продукції, поставленої згідно спірних видаткових накладних, з урахуванням рахунків-фактур, настав:

за видатковою накладною №7696 від 23 серпня 2024 року на 806320,32грн 06.09.2024,

за видатковою накладною №7795 від 02 вересня 2024 року на суму 1612640,64грн 16.09.2024,

за видатковою накладною №8477 від 24 вересня 2024 року на суму 4031601,60грн 08.10.2024,

за видатковою накладною №9712 від 13 жовтня 2024 року, на суму 4031601,60грн - 29.10.2024,

за видатковою накладною №10096 від 03 листопада 2024 року на суму 4031601,60грн -19.11.2024.

У встановлений договором строк відповідач свої зобов`язання з оплати поставленої продукції у сумі 14 513 765,76грн не виконав.

Отже, строк оплати за поставлену продукцію є таким, що настав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 14 513 765,76грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 14 513 765,76грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 146 166,34грн за загальний період з 07.09.2024 по 21.02.2025 та інфляційні втрати у розмірі 718 456,07грн за період з вересня 2024 року по січень 2021 року включно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Перевіркою розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом помилок не виявлено.

За таких обставин, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15 378 388,17грн, з яких: основний борг - 14 513 765,76грн, 3 % річних - 146 166,34грн за загальний період з 07.09.2024 по 21.02.2025 та інфляційні втрати - 718 456,07грн за вересень 2024 року січень 2025 року.

Відповідач заявлені до нього позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором у сумі 14 513 765,76грн, 3% річних у сумі 146 166,34грн та інфляційні втрати у сумі 718 456,07грн визнав у повному обсязі, про що зазначив у відзиві на позовну заяву від 24.03.2025 (а.с.109-110).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За приписом частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частинами першою, четвертою статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 6 ст. 46, ч. 7 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про визнання позову підписана представником Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова", адвокатом Білозерцевим О.В., повноваження якого, в тому числі й на визнання позову, підтверджуються довіреністю №157/1280 від 25.12.2024 (а.с.143).

Тож, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом та є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, звертаючись з позовними вимогами на суму 16 696 437,67грн сплатив судовий збір у сумі 250446,57грн, що підтверджується платіжною інструкцією №941 від 03.03.2025 (а.с.101).

10.04.2025 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача 15378 388,17грн, судовий збір за розгляд цієї вимоги складає 230675,82грн.

Відтак позивачем надмірно сплачений судовий збір в розмірі 19770,75грн (250446,57грн - 230675,82грн).

Заява містить клопотання про повернення судового збору в розмірі 19770,75грн.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом пунктів 1, 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, має наслідком повернення позивачу за його клопотанням з державного бюджету судового збору в сумі 19770,75грн.

Стаття 130 Господарського процесуального кодексу України регламентує розподіл судових витрат у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої названої статті у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, частина перша статті 130 ГПК України встановлює спеціальні правили, які стосуються певних окремих випадків розподілу судового збору, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Такі положення статті 130 ГПК України кореспондуються із частиною третьою статті 7 Закону України "Про судовий збір", де, зокрема відзначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 ГПК України до питань, що суд вирішує при ухваленні судового рішення належать, зокрема питання розподілу судових витрат.

Отже, системний аналіз положень частини першої статті 130, частини першої статті 129, пункту 5 частини першої статті 237 ГПК України та частини третьої статті 7 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому, як відзначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі № 910/1157/24, з аналізу цих норм убачається, що відсутня умова повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, саме за заявою чи клопотанням учасника справи: як-то позивача чи відповідача.

Частина перша статті 130 цього Кодексу передбачає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги в повному обсязі, позивачу відповідно до частини першої статті 130 Господарського процесуального кодексу України підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у сумі 115337,91грн (230675,82грн х 50%), про що суд зазначає в судовому рішенні.

За таких обставин, з Державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у загальній сумі 135108,66грн (19770,75грн +115337,91грн)

Інші 50% судового збору в сумі 115337,91грн з урахуванням нормативних приписів частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 130, 191, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" про стягнення 15 378 388,17грн задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (ідентифікаційний код 14308368; вул. Криворізька,1, м. Дніпро, 49047) на користь Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова (ідентифікаційний код 14312973; бульвар Вацлава Гавела,8, м. Київ, 03124) заборгованість в сумі 14 513 765,76грн, 3% річних в сумі 146 166,34грн, інфляційні втрати в сумі 718 456,07грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 115337,91грн, видати наказ.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Відкритому акціонерному товариству "Меридіан" ім. С.П. Корольова (ідентифікаційний код 14312973; бульвар Вацлава Гавела,8, м. Київ, 03124) із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 135108,66грн, сплачений ним за подання позовної заяви згідно з платіжною інструкцією №941 від 03.03.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.04.2025

Суддя Н.М. Євстигнеєва