ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"08" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/209/25

за позовом Приватного виробничо-торгового підприємства Світязь, Волинська обл., м. Луцьк

до ОСОБА_1

про стягнення 17760,00 грн.

Суддя Рябцева О.О.

Секретар судового засідання Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Встановив:

Господарським судом Київської області в порядку спрощеного позовного провадження розглядається справа за позовом Приватного виробничо-торгового підприємства Світязь до ОСОБА_1 про стягнення 17760,00 грн. вартості обладнання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.06.2019 року між ПВТП Світязь і ФОП Завадською Наталією Юріївною за згодою і з дозволу ПрАТ Абінбев Ефес Україна було укладено договір про експлуатацію обладнання № UA_W_34_8665, на виконання п. 1.1. якого позивачем було передано обладнання (Тайфун-80 (2+1), без логотипа (2,0), заводський № 46419181D, загальною вартістю 12700,00 грн.). Позивач зазначає, що 22.10.2024 року ним відповідно до п. 1.9. договору на адресу відповідача була направлена вимога № 59 від 22.10.2024 р про повернення 28.11.2024 р. обладнання. Позивач стверджує, що обладнання за місцем його розташування згідно з договором було відсутнє, так само як і торгова точка, про що був складений акт від 28.11.2024 р., відповідно обладнання відповідачем повернуто не було. Враховуючи викладене та посилаючись на п. 19 Умов ПрАТ Абінбев Ефес Україна щодо обігу та експлуатації обладнання, Додатку № 5, позивач просить стягнути з відповідача 17760,00 грн. вартості обладнання.

Щодо статусу відповідача, який є фізичною особою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з інформації, що міститься в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Фізичної особи-підприємця Завадської Наталії Юріївни, 31.08.2020 р. на підставі власного рішення до реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позовні вимоги стосуються спору, який виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності відповідача, як фізичної особи-підприємця, яким на дату подання позовної заяви припинено підприємницьку діяльність.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18.

Судом були вчинені дії щодо встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) Завадської Наталії Юріївни, однак отримана за результатами звернень суду із запитами інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) Завадської Наталії Юріївни, у зв`язку з чим відповідно до ч. 10 ст. 176, ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України відповідача було викликано у судові засідання, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 20.03.2025 р.; встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву; викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

17.03.2025 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява, в якій він, посилаючись на воєнний стан на території України, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 20.03.2025 р. не з`явився. Проте, як вже зазначалось, 17.03.2025 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява, в якій він, посилаючись на воєнний стан на території України, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Вказана заява судом не задоволена.

Представник відповідача у судове засідання 20.03.2025 р. не з`явився. Відповідач про причини неявки представника суд не повідомила, відзив до суду не надіслала, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.03.2025 р. відкладено судове засідання на 08.04.2025 р.; явку представника позивача визнано обов`язковою; викликано повноважних представників сторін у судове засідання.

28.03.2025 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій він, посилаючись на участь 08.04.2025 р. у Луцькому міськрайонному суді Волинської області у справі № 161/1386/25, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 08.04.2025 р. не з`явився. Проте, як вже зазначалось, 28.03.2025 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання 08.04.2025 р. не з`явився. Відповідач про причини неявки представника суд не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена відповідно до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.

Отже позивач не з`явився у судові засідання 20.03.2025 р. та 08.04.2025 р.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2025 р., зокрема викликано повноважних представників сторін у судове засідання, а ухвалою суду від 20.03.2025 р. явку представника позивача визнано обов`язковою.

Таким чином, явку представника позивача у судові засідання 20.03.2025 р. та 08.04.2025 р. було визнано судом обов`язковою.

За приписами пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15 дійшла висновку про те, що положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 17.05.2023 у справі № 910/23821/15 зауважив, що залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. У зазначеному випадку йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Якщо нез`явлення позивача перешкоджає вирішенню спору (якщо розгляд справи за відсутності позивача неможливий), суд, не зважаючи на заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, позбавлений права розглянути справу по суті. У разі, якщо суд визнав явку позивача обов`язковою до подання позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, то суд, не зважаючи на це клопотання, зобов`язаний залишити позов без розгляду. У разі, якщо до подання такого клопотання, суд не визнавав явку позивача обов`язковою, у такому випадку суд повинен повідомити позивача про те, що розгляд справи за його відсутності є неможливими та визнати його явку обов`язковою, вирішити питання про відкладення або перерву в судовому засіданні та у разі нез`явлення позивача в наступне судове засідання залишити позов без розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21.

Явку представника позивача у судові засідання було визнано обов`язковою до подання ним заяв про розгляд справи за відсутності представника позивача, що вбачається з ухвал суду від 03.03.2025 р. та 20.03.2025 р. Судом було визнано явку представника позивача у судові засідання обов`язковою для повного з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 р. у справі № 905/458/21 зазначив про те, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання або не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Оскільки представник позивача 08.04.2025 р. вдруге не з`явився у судове засідання, тоді як його явка у судові засідання 20.03.2025 та 08.04.2025 р. була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про залишення позову у справі № 911/209/25 без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов залишити без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє права особу, позов якої залишено без розгляду, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 30.04.2025 р.

Суддя О.О. Рябцева