РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2025Справа № 910/12978/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/12978/24

За позовом Фізичної особи-підприємця Багрій Наталії Олексіївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна»

про стягнення 48000,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Багрій Наталія Олексіївна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» (далі - відповідач) про стягнення 48000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договорами-заявками на перевезення вантажу №3279 та №3280 від 04.06.2024 не у повному обсязі розрахувався за одержані послуги з перевезення вантажу, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 48000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12978/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та введений в дію 18.10.2023, внесено зміни до ряду статей Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» має зареєстрований «Електронний кабінет» в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням зазначеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу до Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про доставку електронного листа, яке отримано з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що документ в електронному вигляді "ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику сторін)" від 23.10.2024 по справі №910/12978/24 (суддя Васильченко Т.В.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 23.10.2024 о 19:31 год.

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 року між Фізичною особою-підприємцем Багрій Наталією Олексіївною (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» (далі - замовник) було укладено договір-заявку на перевезення вантажу №3279 (далі - договір-заявка №3279) якою сторони узгодили: дату та час навантаження: 05.06.2024 о 07:30 год; адресу пункту розвантаження (призначення вантажу): м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтову суму - 1300 євро (по курсу НБУ на дату розвантаження); митний перехід - Загонь/Чоп; автомобіль, причеп - Mersedes-Benz НОМЕР_4, НОМЕР_5 (тент).

Умови оплати - безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 21 дня відтермінування платежу на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Позивачем взяті на себе зобов`язання за договором-заявкою №3279 виконано у повному обсязі, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №542692 від 10.06.2024, яка підписана сторонами без заперечень і зауважень, та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №41 від 10.06.2024 (далі - акт №41) на загальну суму 56897,23 грн (без ПДВ).

Відповідач акт №41 не підписав, втім жодних зауважень не висловив, як і свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 56897,23 грн.

Також, 04.06.2024 року між сторонами було укладено договір-заявку на перевезення вантажу №3280 (далі - договір-заявка №3280), якою сторони узгодили: дату та час навантаження: 06.06.2024 о 07:30 год; адресу пункту розвантаження (призначення вантажу): м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтову суму - 1400 євро (по курсу НБУ на дату розвантаження); митний перехід - Загонь/Чоп; автомобіль, причеп - SKANIA НОМЕР_2, НОМЕР_3 (тент).

Умови оплати - безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 21 дня відтермінування платежу на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Позивачем взяті на себе зобов`язання за договором-заявкою №3280 виконано у повному обсязі, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №542693 від 10.06.2024, яка підписана сторонами без заперечень і зауважень, та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №42 від 10.06.2024 на загальну суму 61273,94 грн (без ПДВ).

Відповідач акт №42 не підписав, втім жодних зауважень не висловив, як і свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 61273,94 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 02.10.2024 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість на суму 118171,17 грн за договорами-заявками №3279 та №3280, до якої додав оригінали рахунків на оплату №41 та №42 від 05.06.2024, копії міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) №542692 та №542693 від 10.06.2024, оригінали актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №41 та №42 від 10.06.2024, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 02.10.2024, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням №944, з якого вбачається, що відповідач претензію з доданими документами отримав 07.10.2024.

Позаяк, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договорами-заявками №3279 та №3280, оплату наданих позивачем послуг у повному обсязі не здійснив, сплативши лише 70171,17 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1243 від 09.10.2024, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладені між сторонами договори-заявки №3279 та №3280 за своєю правовою природою є договорами перевезення, а відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що послуга з перевезення - це безпосередньо сама доставка вантажу, який довірений перевізнику іншою особою (відправником) до певного визначеного пункту призначення і за надання такої послуги, яка вважається виконаною після доставки вантажу в пункт призначення, встановлюється провізна плата.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторони у договорах-заявках №3279 та №3280 погодили умови оплати, а саме: безготівкова форма на умовах 100% оплати протягом 21 дня відтермінування платежу на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Отже, враховуючи положення ст. 530 Цивільного кодексу України та умови договорів-заявок №3279 та №3280, строк оплати наданих та прийнятих послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, отриманих за договорами-заявками на перевезення вантажу №3279 та №3280 від 04.06.2024 на момент розгляду справи настав.

02.10.2024 року разом з претензією про сплату заборгованості на суму 118171,17 грн за договорами-заявками №3279 та №3280 позивачем надіслано відповідачу оригінали рахунків на оплату №41 та №42 від 05.06.2024, копії міжнародних товарно-транспортних накладних CMR №542692 та №542693 від 10.06.2024, оригінали актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №41 та №42 від 10.06.2024, які згідно з наданим позивачем рекомендованим повідомленням №944 були отримані адресатом (відповідачем) 07.10.2024.

Відповідач 09.10.2024 сплатив частину заборгованості у розмірі 70171,17 грн, що свідчить про обізнаність відповідача про обов`язок сплатити кошти за отриманні послуги у розмірі та у строки погоджені договорами-заявками.

Втім, відповідач у встановлений строк своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг у повному обсязі не здійснив.

Тоді як, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт надання позивачем узгоджених послуг перевезення та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині оплати наданих послуг, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу в розмірі 48000,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Багрій Наталії Олексіївни.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 2422,40 грн.

Так, позовну заяву подано в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у зв`язку з чим має бути застосований понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8, визначений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, при цьому, позивач в частині надмірно сплаченого судового збору не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням про його повернення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Багрій Наталії Олексіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» про стягнення 48000,00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліфілм-Україна» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 136; ідентифікаційний код 42809272) на користь Фізичної особи-підприємця Багрій Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 48000 (сорок вісім тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2025.

СуддяТ.В. Васильченко