РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2025Справа № 910/15399/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО"

до Акціонерного товариства "Укртранснафта"

про стягнення 513882,82 грн

за участю представників:

від позивача: Данілова Н.Н.

від відповідача: Карлаш Д.О.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртранснафта" про стягнення 513882,82 грн, з яких: 457259,82 грн - основний борг, 2813,74 грн - пеня, 14822,69 грн - 3% річних, 38986,57 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку в частині оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.10.2024.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.12.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/15399/24, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

09.01.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві на позов відповідач просив суд продовжити строк на подання відзиву та долучити відзив до матеріалів справи.

13.01.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.01.2025 відмовив у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Укртранснафта" про продовження строку на подання відзиву; продовжив відповідачу з ініціативи суду процесуальний строк для надання відзиву до 09.01.2025.

Ухвалою від 29.01.2025 Господарський суд міста Києва постановив перейти до розгляду справи №910/15399/24 за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 20.02.2025.

Ухвалою від 12.02.2025 Господарський суд міста Києва задовольнив заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 20.02.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 13.03.2025.

Ухвалою від 21.02.2025 Господарський суд міста Києва виправив описки щодо найменування позивача, допущені у вступній та описовій частинах ухвал Господарського суду міста Києва від 18.12.2024, 27.01.2025, 29.01.2025 у справі №910/15399/24.

У підготовчому засіданні 13.03.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення підготовчого засідання на 27.03.2025.

19.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи читабельної копії свідоцтва про повірку.

У підготовчому засіданні 27.03.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про: продовження на підставі ст.177 ГПК України строку підготовчого провадження на 30 днів; долучення до матеріалів справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №0846/і від 01.07.2025.

Протокольною ухвалою від 27.03.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.04.2025.

31.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи інформації про розмір опалювальних площ житлового будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Європейська,68.

У підготовчому засіданні 10.04.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про задоволення клопотання позивача від 31.03.2025 про долучення документів та долучення до матеріалів справи документів, доданих до вказаного клопотання.

У підготовчому засіданні 10.04.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.04.2025.

Присутній у судовому засіданні 17.04.2025 представник позивача надав пояснення по суті спору, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 17.04.2025, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступні слова та пояснення представників позивача та відповідача, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 17.04.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами:

- основним напрямком діяльності Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" є забезпечення тепловою енергією на опалення та приготування гарячої води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів;

- позивач здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій: 1) виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії); 2) транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; 3) постачання теплової енергії, які були переоформлені на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №739 від 06.06.2017;

- Підприємство внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістаральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії ( в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області;

- Акціонерному товариству "Укртранснафта" на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: м. Кременчук, вул. Європейська,68, площею 1429,30 кв.м.;

- нежитлові приміщення відповідача підключені до внутрішньо-будинкової системи опалення житлового будинку № 68 по вул. Європейська в м. Кременчуці, який оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (ВКО/ТЕ), відтак відповідач є споживачем теплової енергії, яку постачає позивач;

- відносини сторін врегульовано Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, який є публічним договором приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/. Індивідуальному договору від 01.11.2022 присвоєно № 5386;

- протягом періоду 01.11.2022 по 31.10.2024 на адресу АТ "Укртранснафта" направлялися рахунки на оплату та акти приймання -передачі послуги;

- всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач не здійснив оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.10.2024, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 457259,82 грн;

- за розрахунками позивача пеня становить 2813,74 грн, інфляційні втрати - 38986,57 грн, розмір 3% річних становить 14822,69 грн.

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на таке:

13.02.2023 АТ "Укртранснафта" отримало від позивача проєкт індивідуального договору № 5386 про надання послуг з постачання теплової енергії.

28.02.2023 АТ "Укртранснафта" надіслало на адресу позивача заяву № 27-01/22/363-22, якою надало свої зауваження, зокрема, за індивідуальним договором № 5386. У своїх зауваження відповідач зазначав, що запропонований позивачем проєкт індивідуального договору № 5386 не може бути використаний до будівлі спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт", яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, оскільки: будівля є прибудованою до житлового будинку, має окремий вхід, має індивідуальне приєднання до теплових мереж у тепловій камері ТК 22 та має індивідуальний вузол обліку теплової енергії; за наявністю індивідуального вузлу обліку теплової енергії для всієї будівлі некоректно робити нарахування загальнобудинкових потреб, про що вказано у розділі "Предмет договору" (пункт 5); розділ "облік послуги" визначає методику розподілу між споживачами обсягів спожитої теплової енергії у буднику, що в даному випадку не потрібно; у "Заявці-приєднанні" (додаток до договору) у пункті 2 зазначено "Послуга надається за допомогою систем індивідуального теплового пункту багатоквартирного будинку", що не відповідає дійсності. Враховуючи наведене відповідач запропоновував позивачу включити будівлю спортивно-оздоровчого комплексу, яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68 до переліку об`єктів за іншим договором.

25.05.2023 АТ "Укртранснафта" надіслало на адресу позивача заяву, якою просило виключити з пункту 5 розділ "Предмет договору" положення, згідно із якими до обсягу спожитої споживачем послуги відноситься частина обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкових систем. Однак, позивач на лист відповідача відповіді не надав. За таких обставин, відповідач вважає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний договір № 5386 про надання послуг з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем є неукладений.

Приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, є прибудованим до житлового багатоквартирного будинку, однак має окремий вхід, а також має індивідуальне приєднання до теплових мереж у тепловій камері ТК 22 та індивідуальний вузол комерційного обліку теплової енергії СВТУ-10М № 23128.

Спортивно-оздоровчий комплекс та житловий багатоквартирний будинок, до якого останній прибудований, не мають жодних спільних приміщень загального користування чи інших допоміжних приміщень будинку.

За таких обставин, на переконання відповідача, позивач неправомірно здійснив нарахування загальнобудинкових витрат місць загального користування, які розміщені у багатоквартирному будинку по вул. Європейська, буд.68 за індивідуальним договором №5386.

За замовленням відповідача здійснено розробку технічної документації системи опалення з розрахунком теплових навантажень вбудовано-прибудованих до житлового будинку приміщень будівлі спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт". У подальшому, листом 29.10.2024 відповідач направив позивачу "Розрахунок теплового навантаження системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт" по вул. Європейській, 68 у м. Кременчуці" та просив відкоригувати у проєкті договору опалювальні площі вбудовано-прибудованих приміщень спортивно-оздоровчого комплексу та виконати розрахунок відповідно до робочого проєкту, починаючи з 01.11.2022.

За твердженнями відповідача, на підставі актів технічної перевірки №1982 від 21.05.2024, від 19.11.2024, розрахунку теплового навантаження системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт" по вул. Європейській, 68 у м. Кременчуці" позивач зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.10.2024.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно із матеріалами справи, Акціонерному товариству "Укртранснафта" на праві власності належить нежитлове приміщення площею 1429,30 кв.м. (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою м. Кременчук, вул. Європейська, 68, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №414229347 від 20.02.2025.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, є прибудованим до житлового багатоквартирного будинку.

Житловий будинок № 68 по вул. Європейська в м. Кременчуці, який оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (ВКО/ТЕ).

За обґрунтуваннями позивача нежитлові приміщення відповідача підключені до централізованої системи опалення житлового будинку по вул. Європейська в м. Кременчуці, тобто система опалення є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.

На офіційному веб-сайті Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" опубліковано договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021.

Починаючи з 01.11.2022 позивач постачає теплову енергію і надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука, а відносини врегульовано Індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/.

Згідно з приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (зі змінами) індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021, який опублікований на офіційному вебсайті позивача 01.12.2021, вважається укладеним.

Таким чином, відповідач є суб`єктом користування послугою постачання теплової енергії (споживачем), яка надається Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго". Індивідуальному договору присвоєно № 5386 від 01.11.2022 (надалі - договір).

За умовами п.1 договору, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/ (п.2 договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п.4 договору).

Відповідно до умов п.30 договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya- potreb-nshih-spozhivachv/.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства:://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-nshih-spozhivachv/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31 договору).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п.32 договору).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п.33 договору).

Згідно зі п.31 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У пункті 45 договору встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Факт надання послуги позивачем та отримання послуги відповідачем у період з 01.11.2022 по 30.10.2024 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про початок і закінчення опалювального сезону (№1574 від 31.10.2022, №457 від 28.03.2023, №2299 від 23.10.2023, №677 від 23.03.2024); даними по опаленню згідно показників обліку у спірний період; відомістю про фактичні покази засобів обліку теплової енергії по об`єктах АТ "Укртранснафта" особовий рахунок №8386, об`єкт за адресою: вул. Європейська, 68, договір 536 від 30.11.2022; актами приймання-передачі послуг.

Позивач зазначає, що протягом періоду 01.11.2022 по 30.10.2024 відповідачу направлялися рахунки на оплату та акти приймання-передачі послуг. Доказів у спростування викладеного чи заперечень цієї обставини суду не надано.

Згідно із розрахунком позивача заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію у період з 01.11.2022 по 30.10.2024 становить 457259,82 грн.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати спожитої у період з 01.11.2022 по 30.10.2024 послуги з постачання теплової енергії позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 457259,82 грн, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання пені у сумі 2813,74 грн, інфляційних втрат у сумі 38986,57 грн та 3% річних у сумі 14822,69 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч.1 ст.630 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Частиною 6 статті 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ч.1 ст.901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості наданих послуг постачання теплової енергії та гарячої води за Типовим індивідуальним договором від 01.11.2021.

Спірні правовідносини за період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017 (надалі - Закон №2189-VІІІ).

За наведеним у п. 2, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ визначенням:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є влаником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

За приписами ч.1 ст.4 Закону №2189-VІІІ законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі - Правила), відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.13, 14 Закону (п.13 Правил).

Форма Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії затверджена постановами Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022)

Відповідно до п.13 Правил № 830 індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем; фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.; споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

Згідно із положень ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абз.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до ст.24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, незалежно від укладеного договору у сфері комунальних послуг (правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17).

Відповідач є власником нежитлового приміщення площею 1429,30 кв.м. (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою м. Кременчук, вул. Європейська, 68, яке є прибудованим до житлового багатоквартирного будинку.

Таким чином, відповідач як власник нежитлового приміщення в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.

Матеріали справи не містять доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, 68, обрали модель договірних відносин та уклали відповідний договір з позивачем, відповідно між позивачем та відповідачем має бути укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії шляхом приєднання.

Водночас, за відсутності волевиявлення власника щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).

За умовами договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви- приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4 договору).

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до будинку вул. Європейська, 68, м. Кременчук, в якому знаходиться нежитлове приміщення (спортивно-оздоровчий комплекс), належне відповідачу на праві власності, підтверджуються рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про початок і закінчення опалювального сезону (№1574 від 31.10.2022, №457 від 28.03.2023, №2299 від 23.10.2023, №677 від 23.03.2024); даними по опаленню згідно показників обліку у спірний період; відомістю про фактичні покази засобів обліку теплової енергії по об`єктах АТ "Укртранснафта" особовий рахунок №8386, об`єкт за адресою: вул. Європейська, 68, договір 536 від 30.11.2022.

Зважаючи на наведене, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №5386 від 01.11.2022 є укладеним між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону, у зв`язку з чим такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

За наведених вище обставин, твердження відповідача про те, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №5386 від 01.11.2022 між сторонами не є укладений суд визнає необґрунтованими.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг визначено позивачем згідно із статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) (далі - Методика №315).

Відповідно до п.2, 3 ч.2 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Методика №315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Нормами розділу І Методики № 315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.

Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.

Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляються між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (п.12 розділ IV Методики №315).

За поясненнями позивача, відповідно до п.2 розділу II Методики № 315, загальний обсяг, спожитої у будинку, теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на: обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб (Qоп.збп.) (визначається спрощено та складає 20% від загального обсягу, спожитої будинком, теплової енергії, згідно п. 8, розділу IV Методики та розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (Sзбл.буд.) (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/ опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень, згідно п. 12, розділу IV Методики.

Обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень (Qприм) визначається як різниця загального обсягу, спожитої у будинку, теплової енергії (Qоп.буд) та обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень (Qдон.пр), обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл) та обсягу теплової енергії, спожитої на забезпечення загальнобудинкових потреб (Qоп.збп.); розподіляється на площі житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО, пропорційно до площі кожного приміщення.

Протягом спірного періоду діяли наступні тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго", а саме: № 477 від 30.09.2022, № 669 від 28.07.2023, № 687 від 26.09.2023, № 854 від 30.08.2024.

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному доступі сайті відповідача http://te.pl.ua/ в розділі "ТАРИФИ".

Як зазначено вище відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач сплачує виконавцю комунальних послуг плату за абонентське обслуговування, граничний розмір якої встановлений постановою Кабінету Міністрів України №808 від 21.08.2019.

Розмір плати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії у розрахунку на одного абонента (з урахуванням витрат на обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку) становить 29,38 грн/міс (з ПДВ). Інформація розмір плати за абонентське обслуговування є загальнодоступною та перебуває у вільному доступі сайті відповідача http://te.pl.ua/ в розділі "Тарифи".

З матеріалів справи вбачається, що будинок №68 по вул. Європейська, м. Кременчук обладнано комерційними приладами обліку теплової енергії; прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, відтак, розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.

Згідно із наданої позивачем інформації розмір опалювальних площ приміщень житлового будинку №68 по вул. Європейська, м. Кременчук становить 6988,60 кв.м.

Здійснюючи розрахунок заборгованості з оплати поставленої теплової енергії позивач застосовує величину площі нежитлового приміщення відповідача у розмірі 1429,3 кв.м. та загальну величину опалювальних площ приміщень житлового будинку №68 по вул. Європейська, м. Кременчук становить 6988,60 кв.м.

Згідно із розрахунком позивача заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію у період з 01.11.2022 по 30.10.2024 становить 457259,82 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вартості наданих послуг, суд дійшов висновку, що цей розрахунок відповідає передбаченим законодавством порядку та способу нарахування, відтак є обґрунтованим.

Відповідач належними доказами розрахунку вартості спожитих послуг не спростував, контррозрахунку не надав.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги зазначає, що приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, хоча і є прибудованим до житлового багатоквартирного будинку, однак має окремий вхід, а також має індивідуальне приєднання до теплових мереж у тепловій камері ТК 22 та індивідуальний вузол комерційного обліку теплової енергії СВТУ-10М № 23128. Також відповідач зазначає, що у спортивно-оздоровчого комплексу та житловому багатоквартирному будинку, до якого останній прибудований, немає жодних спільних приміщень загального користування чи інших допоміжних приміщень будинку. За таких обставин, відповідач вважає, що позивач неправомірно здійснив нарахування загальнобудинкових витрат місць загального користування, які розміщені у багатоквартирному будинку по вул. Європейська, буд. 68 за індивідуальним договором №5386.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст. 13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)).

При цьому необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Такі правові позиції, наведені у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, є прибудованим до житлового багатоквартирного будинку.

Згідно із матеріалів справи, 21.05.2024 представниками позивача - начальником інспекції Жабровець Ю.Ю. та інженером Вібла Т. при огляді приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, було складено акт технічної перевірки тепловикористовуючих установок. У вказаному акті зазначено, що приміщення споживача є вбудовано-прибудинковою спорудою, прилеглою до житлового будинку, вул. Європейська, 68; система опалення: у вбудованій частині нежитлового приміщення (1-й поверх) в наявності транзитні стояки та опалювальні прилади внутрішньовбудованої системи опалення ж/будинку; в прибудованій частині приміщення споживача - існуюча відокремлена система опалення з приладом обліку теплової енергії, зовнішнє підключення від ТК.

Виходячи зі змісту акту від 21.05.2024, наявність транзитних стояків у вбудованій частині нежитлового приміщення централізованої системи опалення житлового будинку, фактично підтверджує розташування частини нежитлового приміщення в межах житлового будинку. Також вбудовані частини нежитлового приміщення містяться опалювальні прилади внутрішньовбудованої системи опалення житлового будинку, що також підтверджує, що нежитлове приміщення відповідача є вбудовано-прибудованим до житлового будинку.

Відповідно до ч. 2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

При цьому внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Власники квартир, приміщень багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. (такий правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18).

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, а також місць загального користування, які розміщені у багатоквартирному будинку по вул. Європейська, буд. 68.

Відповідно до 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, оскільки актом технічної перевірки приміщення від 21.05.2024 відповідача встановлено наявність у приміщенні внутрішньобудинкових систем теплопостачання (транзитних стояків), то відповідач є споживачем теплової енергії, що подається у багатоквартирний будинок на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку.

За таких обставин, суд відхиляє заперечення відповідача щодо неправомірного здійснення позивачем нарахування загальнобудинкових витрат місць загального користування, які розміщені у багатоквартирному будинку по вул. Європейська, буд. 68 за індивідуальним договором №5386.

Доказів відключення приміщень відповідача від загальнобудинкових систем теплопостачання, а також неналежного надання позивачем відповідних послуг у спірний період матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

В свою чергу, факт надання послуги позивачем у опалювальний сезон 2022-2023, 2023-2024 рр. підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: рішеннями виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про початок опалювального періоду, закінчення опалювального сезону у спірний період, а також показниками приладів обліку теплової енергії житлового будинку, відомістю відповідача про фактичні покази засобів обліку теплової енергії.

Надавши оцінку наданим позивачем у матеріали справи доказам, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт отримання відповідачем послуги з постачання у період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року теплової енергії в приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68.

Суд враховує, що 29.10.2024 відповідач направив на адресу позивача лист в якому просив відкоригувати у проєкті договору опалювальні площі вбудовано-прибудованих приміщень спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт" у відповідності до даних "Розрахунку теплового навантаження системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт" по вул. Європейській, 68 у м. Кременчуці" та виконати розрахунок згідно з вимогами "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" № 315, який буде підставою для нарахування за договором, починаючи з 01.11.2022.

Відтак, оскільки у приміщенні відповідача наявні внутрішньобудинкові системи теплопостачання та відповідач є споживачем теплової енергії, що подається у багатоквартирний будинок на опалення місць загального користування, враховуючи те, що відповідач надав позивачу робочий проєкт "Розрахунку теплового навантаження системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу "МТ-Спорт" по вул. Європейській, 68 у м. Кременчуці" із листом від 29.10.2024 та заявив про проведення розрахунку теплового навантаження згідно із вказаного робочого проєкту з 01.11.2022, то твердження відповідача, що позивач зобов`язаний був здійснити перерахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.10.2024 на підставі вищевказаного робочого проєкту є безпідставними.

Доказів на підтвердження того, що приміщення спортивно-оздоровчого комплексу не межують з багатоквартирним будинком, зокрема, Технічного паспорту, відповідач суду не надав.

Водночас під час розгляду справи суд поставив перед сторонами питання щодо призначення експертизи. Представник позивача проти призначення експертизи заперечив. Позиція представника відповідача щодо призначення експертизи була суперечливою. Так, у судовому засіданні 20.02.2025 представник відповідача не був проти проведення у цій справі експертного дослідження, однак, у подальшому, заперечив щодо призначення експертизи та технічного паспорту для експертного дослідження на пропозицію суду не надав.

19.11.2024 представником позивача - інспектором Віблою Т.М. було здійснено огляд приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 68, та складено акт технічної перевірки тепловикористовуючих установок від 19.11.2024. В акті від 19.11.2024 зазначено, зокрема, вбудована частина: система опалення внутрішньобудинкова. Площа приміщень згідно з даних технічного паспорту S = 102,7 m2. Теплове навантаження згідно робочого проекту Qол = 0,002718 гкал/год.

За поясненнями позивача у відповіді на відзив, нарахування за листопада 2024 року проведено із урахуванням теплового навантаження, який визначений у "Розрахунку теплового навантаження системи опалення спортивно-оздоровчого комплексу по вул. Європейській, 68 у м. Кременчуці", який наданий відповідачем і відповідно врахований в акті технічної перевірки тепловикористовуючих установок від 19.11.2024.

Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 року по 30.10.2024 року акти приймання-передачі послуг, які підписані лише зі сторони виконавця (позивача) та відповідно не містять підписів зі сторони замовника (відповідача).

Поряд з цим, у постанові від 22.08.2023 у cправі №910/14570/21 Верховний Суд зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

За встановлених вище обставин, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, а також з огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України, за якими договір є обов`язковим для виконання сторонами, обов`язок з оплати послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 30.10.2024 у розмірі 457259,82 грн покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням приписів п. 34 договору, строк оплати поставленої теплової енергії за період з 01.11.2022 по 30.10.2024 є таким, що настав.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в загальному розмірі 457259,82 грн.

Посилаючись на прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати за послуги з постачання теплової енергії позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у сумі 14822,69 грн (нараховані за загальний період з 02.01.2023 по 30.11.2024), інфляційні втрати у сумі 38986,57 грн (нараховані за загальний період з січня 2023 року по листопад 2024 року) та пеню у сумі 2813,74 грн (нарахування здійснене за загальний період з 01.02.2024 по 30.11.2024).

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п.43 постанови).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати за послуги з постачання теплової енергії встановлена у пункті 45 договору, згідно із яким у разі несвоєчасного здійснення платежів відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки пені, 3% процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки є арифметично правильними, відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 2813,74 грн, інфляційних втрат у сумі 38986,57 грн та 3% річних у сумі 14822,69 грн є обґрунтованими.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО" про стягнення з Акціонерного товариства "Укртранснафта" основного боргу у сумі 457259,82 грн, пені у сумі 2813,74 грн, 3% річних у сумі 14822,69 грн та інфляційних втрат у сумі 38986,57 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2, ідентифікаційний код 31570412) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО" (36008 м. Полтава, вул. Польська 2а, ідентифікаційний код 03338030) основний борг у сумі 457259,82 грн, пеню у сумі 2813,74 грн, 3% річних у сумі 14822,69 грн, інфляційні втрати у сумі 38986,57 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 6166,59 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.04.2025.

Суддя С.О. Турчин