ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/462/24

м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича

АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

до Фізичної особи-підприємця Новик Марини Олександрівни

АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп»

01021, місто Київ, Печерський узвіз, будинок 13, офіс 23, ідентифікаційний

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх.№283/24 від 21.02.2024) Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича до Фізичної особи-підприємця Новик Марини Олександрівни про стягнення заборгованості за виконане перевезення.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань у сумі 31922,97 грн за договором перевезення за транспортно-експедиційною заявкою №10/11 від 01.11.2023, з оплати послуг перевезення, на підтвердження яких складено міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) А№964301 від 02.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2024 позовну заяву залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області (вх. № 4462/24 від 03.04.2024) позивачем подана заява, відповідно до якої усунуті недоліки позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.03.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича до Фізичної особи-підприємця Новик Марини Олександрівни про стягнення заборгованості за виконане перевезення прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлені процесуальні строки сторонам справи на подання заяв по суті справи.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) A№964301 від 02.11.2023, товар за спірним у справі перевезенням було отримано 06.11.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» (графа 24 СМR A№964301 від 02.11.2023).

Також судом з відкритих джерел (Єдиного державного реєстру судових рішень) з`ясовано, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області перебувала справа № 907/20/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» до Фізичної особи підприємця Зана Василя Васильовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 42942,11 грн (збитки) стосовно спірного перевезення вантажу, із наданням Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» при пред`явленні позову до позовної заяви: експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023, СМR №964301 від 02.11.2023, акту огляду пошкодженого майна від 07.11.2023, технічного акту №56833 від 07.11.2023, технічного акту №56834 від 07.11.2023, технічного акту №56835 від 07.11.2023. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.10.2024 у справі № 907/20/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» до Фізичної особи підприємця Зана Василя Васильовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 42942,11 грн (збитки) залишено без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, з метою з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів щодо здійснення спірного перевезення вантажу та встановлення факту отримання товару, у зв`язку з тим, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп», з огляду на встановлену тристоронність спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення вказаного товариства до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 06.12.2023 ним на адресу замовника (відповідача), були направлені документи, що є підставою для здійснення оплати перевезення за експрес-накладною Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" №6445, проте, до позовної заяви позивачем надана інша експрес-накладна Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" - №6835.

Згідно з частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зважаючи на те, що позивач посилається на вищевказану експрес-накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" №6445 як на доказ при розгляді справи, проте, не надає його суду, крім того, позивач вказує як підстави для стягнення спірної заборгованості з відповідача обставини надіслання відповідачу документів, що є підставою для здійснення оплати перевезення, однак, не надає суду доказів на підтвердження цих обставин, суд дійшов висновку про витребування у позивача експрес-накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» №6445 стосовно надіслання, як зазначено у позовній заяві, позивачем, 06.12.2023, на адресу замовника (відповідача) документів, що є підставою для здійснення оплати спірного перевезення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп», зобов`язано позивача направити залученій третій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп», копію позовної заяви з додатками - у строк не пізніше двох днів з дня отримання цієї ухвали суду, а докази такого направлення надати суду в строк до 10.02.2025, встановлено строк для подання пояснень третьої особи Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» - до 18.02.2025, встановлено сторонам справи строк на подання відповідей на пояснення третьої особи - до 28.02.2025, витребувано у позивача у справі - Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича експрес-накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» №6445 щодо направлення позивачем документів на оплату відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Новик Марині Олександрівні, витребувані судом докази надати Фізичній особі-підприємцю Зану Василю Васильовичу у строк до 07.02.2025.

Через канцелярію Господарського суду Київської області за вх.№934/25 від 04.02.2025 від Фізичної особи підприємця Зана Василя Васильовича надійшла заява на виконання ухвали суду разом із копією експрес-накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», викопіювання екрану з сервісу відстеження Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» щодо вручення відправлення за експрес накладною та документами, що пітверджують направлення третій особі копії позовної заяви з додатками (оригінал чеку та опису вкладення).

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду Київської області від 27.01.2025 була доставлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» 11.03.2025, тобто, після спливу строку, встановленого для подання пояснень третій особі.

Відповідно до частини 5 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановленні статтею 42 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, 2) подавати докази, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти, 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках, 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладені обставини, з метою з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів, дотримання прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп», суд дійшов висновку про продовження процесуальних строків для надання пояснень третьої особи (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп») та на подання відповідей на пояснення третьої особи сторонами справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2025 продовжено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» строк для подання пояснень третьої особи - до 17.04.2025, продовжено сторонам справи строк на подання відповідей на пояснення третьої особи - до 01.05.2025. Роз`яснено сторонам справи, що вони можуть подавати документи до суду в паперовій формі та в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з обов`язковим надсиланням копій цих документів іншим учасникам справи (у паперовій формі - листом з описом вкладення; в електронній формі - шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи) та, за відсутності доказів надсилання копій документів іншим учасникам справи, відповідні заяви та докази не будуть враховані судом.

Ухвала Господарського суду Київської області від 03.04.2025 направлена судом третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", в якій у третьої особи наявний зареєстровиний електронний кабінет та отримана ним 04.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, що долучена до матеріалів справи.

Жодні заяви чи докази третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» суду не подані.

Стосовно повідомлення відповідача, то ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 12.04.2024 направлена відповідачу судом за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", в якій у відповідача наявний зареєстровиний електронний кабінет та отримана ним 12.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, що долучена до матеріалів справи.

Відповідачем відзив чи докази суду не надані, позов не заперечений, інших заяв чи клопотань учасниками справи суду не подавалось.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

01.11.2023 між Фізичною особою-підприємцем Заном Василем Васильовичем як перевізником та Фізичною особою-підприємцем Новик Мариною Олександрівною як замовником підписано експедиційно-транспортну заявку №10/11 на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 02.11.2023 за маршрутом Італія Україна.

Відповідно до заявки датою завантаження є 02.11.2023, адресою завантаження - CUPPONE S.R.L., Via Sile, 36 31057 Silea (TV) ITALY, адресою розвантаження - с. Крюківщина, вул. Вишнева, 26, дата розвантаження - 06.-07.11.2023.

Вартість перевезення складає 800 євро, витрати на оформлення ЕХ-1 по курсу НБУ на день надання довідки про транспортні витрати. Розрахунок протягом 9-12 банківських днів після отримання оригіналів документів завірених мокрою печаткою: акт, рахунок, СMR та її копія, заявка, договір. Всі витрати на кордоні входять в суму фрахту.

За наслідком погодження транспортної заявки, 06.11.2023 позивачем здійснене перевезення та доставлений вантаж, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR).

День розвантаження, згідно з відміткою вантажоодержувача в графі 24 CMR - 06 листопада 2023 року.

Курс Національного банку України на вказану дату становив 38,2311 грн за 1 євро, що передбачає оплату перевезення у гривнях у сумі 31922,97 грн.

Фізична особа-підприємець Зан Василь Васильович зазначає, що в результаті неправильного розрахунку, рахунок був виставлений на суму 31950,43 грн, відтак, він заявляє до стягнення суму за правильним розрахунком - 31922,97 грн, стосовно чого судом враховано, що у позові позивач заявляє меншу суму, ніж виставляв за рахунком.

Рахунок на оплату перевезення направлений позивачем на адресу замовника, вказану в преамбулі заявки, поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» за експрес-накладною №6445.

За перевіркою позивачем вказане поштове відправлення було вручено адресату 16.12.2023.

Будь-яких зауважень щодо обсягу чи змісту отриманих документів не надходило.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що ним на підставі експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023 здійснено міжнародне перевезення.

Проте, відповідач не здійснив оплату позивачу за надані послуги, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

3. Аргументи відповідача

Відповідач своїх аргументів та заяв по суті справи не надав.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 12.04.2024 направлена відповідачу судом за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" та отримана ним 12.04.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідачем отримані також всі подальші ухвали Господарського суду Київської області у справі, які направлені відповідачу судом за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Факт отримання відповідачем ухвал Господарського суду Київської області у цій справі свідчить про обізнаність відповідача про наявність цього судового провадження, його право на заперечення позову, наведення суду своїх доводів та надання доказів.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4. Аргументи третьої особи.

Третя особа своїм правом на надання пояснень щодо позову, передбаченим статтею 168 Господарського процесуального кодексу України, не скористалась та не виклала у встановлений строк свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення позовних вимог.

Суд зазначає, що ухвали Господарського суду Київської області від 27.01.2025 та від 03.04.2025 були надісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, ухвала Господарського суду Київської області від 03.04.2025 про продовження третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» строк для подання пояснень третьої особи - до 17.04.2025, була отримана останнім 04.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» ухвал Господарського суду Київської області від 27.01.2025 та від 03.04.2025 у цій справі свідчить про обізнаність останнього про наявність цього судового провадження, його право на подання пояснень третьої особи, наведення суду своїх доводів та надання доказів.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 31922,97 грн суми боргу за послуги з міжнародного перевезення на підставі заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 01.11.2023.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 01.11.2023, факт надання послуг з перевезення вантажу, настання строку оплати та факт порушення відповідачем цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами укладеного між сторонами договору - заявки на перевезення автомобільним транспортом, між сторонами виникли договірні відносини перевезення вантажу у міжнародному сполученні, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, міжнародними договорами України, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та спеціальними законами України, а між відповідачем як експедитором та третьою особою як клієнтом також виникли правовідносини транспортного експедирування.

Перевезенням вантажів згідно з положеннями статті 306 Господарського кодексу визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на внутрішньому водному транспорті, спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з частиною 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (AirWaybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами); законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно із статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу; договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням; договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо); умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана у Женеві 19 травня 1956 року (далі - Конвенція).

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17 травня 2007 року.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

З врахуванням статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статті 4 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем Заном Василем Васильовичем здійснено перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за маршрутом Італія Україна, що підтверджується CMR №964301 від 02.11.2023.

Доказів оплати наданих послуг відповідач не надав, доводи позивача про наявність заборгованості у заявленій сумі - не спростував.

Третя особа своїм правом на надання пояснень щодо позову, передбаченим статтею 168 Господарського процесуального кодексу України, не скористалась та не виклала у встановлений строк свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення позовних вимог.

Відповідно до експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023, що укладена між позивачем та відповідачем, сторони погодили такі умови оплати за перевезення вантажу: 800 євро + витрати на оформлення ЕХ-1 по курсу НБУ на день надання довідки про транспортні витрати; розрахунок протягом 9-12 банківських днів після отримання оригіналів документів, завірених мокрою печаткою: акт, рахунок, CMR та її копія, заявка, договір; всі витрати на кордоні входять в суму фрахту.

Передбачені вищевказаними умовами оплати документи щодо перевезення вантажу позивач надіслав відповідачу 06.12.2023 поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" за експрес-накладними №6445 (первинною) та №6835 (складеною на переадресацію відправлення на інше поштове відділення), на підтвердження чого позивач надає до матеріалів справи оригінал фіскального чеку та скріншот відстеження відправлення на сайті поштового перевізника, відповідно до якого відповідач отримав документи 16.12.2023.

Як зазначено судом вище, відповідач позов не заперечив, у тому числі, факт отримання цього поштового відправлення від позивача з усіма необхідними для оплати перевезення документів, при цьому, судом враховано, що позивачем надані до матеріалів справи копії цих документів, що підтверджує факт їх складання та зміст, зокрема, позивачем надані копії: договору - експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023, міжнародної автомобільної накладної (CMR) №964301 від 02.11.2023, акту здачі-прийняття наданих послуг № 136 від 06.11.2023 на суму 31950,43 грн, рахунку на оплату № 136 від 06.11.2023 на суму 31950,43 грн, довідки про транспортні витрати № 24 від 02.11.2023 на суму 31950,43 грн, квитанції митного агента (брокера) про вартість оформлення ЕХ-1 на суму 35,00 євро.

У позовній заяві пояснено різницю у сумі, що виставлена позивачем до оплати відповідачу за вищевказаними документами і тією, що заявляється до стягнення у справі тим, що це сталось в результаті неправильного розрахунку, у зв`язку з чим рахунок був виставлений на суму 31950,43 грн, проте, до стягнення заявляється сума за правильним розрахунком - 31922,97 грн, стосовно чого судом враховано, що у позові позивач заявляє меншу суму, ніж виставляв за рахунком.

Стосовно вищевказаних обставин направлення позивачем документів, з отримання яких договором обраховується строк на оплату перевезення вантажу, судом враховані правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 04.09.2018 у справі №911/151/16 та у постанові від 21.05.2018 у справі №920/99/17, які зводяться до того, що у спірних обставинах саме відповідач має заперечити відсутність такого направлення документів або недостатність документів чи їх недоліки, натомість, за відсутності таких заперечень, докази перевізника про звернення до підприємства поштового зв`язку, зокрема, квитанції про оплату послуг поштового перевізника та інформації з його сервісу відстеження - достатні для підтвердження належного направлення таких документів.

З огляду на вказане, судом беруться до уваги відомості відстеження поштового направлення позивача відповідачу документів з сервісу відстеження Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" відповідно до якого відповідач отримав документи 16.12.2023, відтак, за умовами експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023 відповідач мав розрахуватися за перевезення вантажу до 28.12.2023, а з 29.12.2023 почався період прострочення цього грошового зобов`язання відповідача.

Вказані строки обраховані судом з урахуванням того, що з 1 квітня 2023 року Національний банк України по суті скасував поняття "банківський день" оскільки Система електронних платежів почала виконувати міжбанківські платіжні операції цілодобово 7 днів на тиждень.

Судом врахована квитанція митного агента (брокера) про вартість оформлення ЕХ-1 спірного перевезення у розмірі 35,00 євро як належний доказ і те, що за умовами експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023 витрати на оформлення ЕХ-1 відповідач відшкодовує позивачу у строк оплати послуги з перевезення вантажу.

Довідка про транспортні витрати № 24 складена позивачем 02.11.2023, судом перевірено правильність розрахунку позовних вимог у гривневому еквіваленті та встановлено, що офіційний курс гривні до євро станом на 02.11.2023 дійсно становив 38,2311 грн за 1 євро і розрахунок позовних вимог арифметично правильний: (800,00 євро + 35,00 євро) х 38,2311 = 31922,97 грн.

Судом взята до уваги інформація, що стала відома суду з відкритих джерел (Єдиного державного реєстру судових рішень) про те, що у провадженні Господарського суду Закарпатської області перебувала справа № 907/20/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» до Фізичної особи підприємця Зана Василя Васильовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 42942,11 грн (збитки) стосовно спірного перевезення вантажу, із наданням Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» при пред`явленні позову до позовної заяви: експедиційно-транспортної заявки №10/11 від 01.11.2023, СМR №964301 від 02.11.2023, акту огляду пошкодженого майна від 07.11.2023, технічного акту №56833 від 07.11.2023, технічного акту №56834 від 07.11.2023, технічного акту №56835 від 07.11.2023. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.10.2024 у справі № 907/20/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кепітал Лоджістік Груп» до Фізичної особи підприємця Зана Василя Васильовича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 42942,11 грн (збитки) залишено без розгляду.

Вказані обставини щодо можливих збитків вантажоодержувача у спірному перевезенні вантажів не входять до обставин, що підлягають встановленню у цій справі та не впливають на зміст спірних грошових зобов`язань відповідача перед позивачем.

Згідно із статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

Оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 31922,97 грн заборгованості за надані послуги.

6. Розподіл судових витрат

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір покладаються на відповідача, відтак, відповідач має відшкодувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання позову.

Оскільки позивачем його витрати на професійну правничу допомогу зазначені у позовній заяві у попередньому розмірі, питання їх розподілу не вирішується судом під час ухвалення рішення суду у справі.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх.№283/24 від 21.02.2024) Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича до Фізичної особи-підприємця Новик Марини Олександрівни про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Новик Марини Олександрівни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Зана Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 31922,97 грн (тридцять одна тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні дев`яносто сім копійок) заборгованості та 3028,0 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05.05.2025.

Суддя С.О. Саванчук