ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1940/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ": не з`явився

від Квартирно-експлуатаційний відділ міста Херсона: Швидкий О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 року, суддя в І інстанції Демешин О.А., повний текст якого складено 20.12.2024, в м. Одесі

у справі №916/1940/22

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ"

до відповідача: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Херсона

про стягнення 1 390 564,70 грн

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона про стягнення грошових коштів набутих без достатньої правової підстави у розмірі 1 390 564,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що грошові кошти у сумі 1 390 546,70 грн за своєю правовою природою не є забезпеченням виконання договору у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» та норм ЦК України, були сплачені без достатньої правової підстави, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі cт.1212 ЦК України.

На думку Позивача, за результатами процедури закупівлі, між відповідачем та позивачем було укладено Договір, який не містить жодних умов щодо застосування сплаченої у якості забезпечення виконання договору суми коштів. Крім того, враховуючи те, що встановлений у Тендерній документації вид забезпечення виконання зобов`язання у формі депозиту не відповідає нормам ЦК України, Позивач вважає, що неможливо встановити умови, за якими такі кошти можуть бути стягнуті або поверненні позивачу керуючись положеннями діючого законодавства, тому, сплачені Позивачем кошти на казначейський рахунок Відповідача не є забезпеченням виконання зобов`язання в розумінні Закону, їх повернення не потребує застосування норм ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання; ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі та розділом 6 Тендерної документації передбачено саме оспорюване позивачем забезпечення виконання договору у формі депозиту та порядок його повернення замовником (відповідачем), Договором підряду № 407 не передбачено умови повернення забезпечення виконання договору про закупівлю, тому з цього питання Сторони мають керуватись чинним Законодавством України, тобто Законом України Про публічні закупівлі, що прямо передбачено п. 19.3. Договору; матеріали справи не містять доказів виконання Договору підряду, зокрема, в розумінні п. 18.4. Договору, а саме доказів введення об`єкту в експлуатацію та закінчення всіх взаєморозрахунків між Сторонами за цим Договором.

Суд, також, вважав за необхідне звернути увагу на хибність позиції позивача про те, що Договором не передбачалось сплати грошових коштів в якості забезпечення виконання цього договору і умов повернення цих коштів. Дійсно, самим Договором цього не передбачено. Однак, сплата такого забезпечення здійснювалась не по Договору, а на виконання умов Тендерної документації, а саме не пізніше дати укладення договору про закупівлю (абзац перший пункту 6 Тендерної документації).

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів виконання Позивачем його зобов`язань у повному обсязі договір є діючим. А як передбачалось Тендерною документацією повернення грошових коштів, внесених в якості забезпечення виконання Договору, здійснюється після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю. Тобто, порушене право Позивача могло виникнути тільки після того, як всі умови договору були б виконані, а грошові кошти Відповідачем йому не були повернуті. Тому, Договір в частині виконання зобов`язань Позивача продовжує діяти, оскільки, ні за згодою сторін, ні в судовому порядку не був розірваний.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ", в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22 скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає таке:

- Відповідачем у Тендерній документації встановлено вимогу щодо надання забезпечення виконання договору, однак вид такого забезпечення депозит, не відповідає вимогам ст. 546 ЦК України та суперечить правовій природі депозиту у розумінні ст. 1058 ЦК України;

- Позивач вніс на розрахунковий рахунок Державної казначейської служби України грошові кошти у сумі 1 390 546,70 грн. Водночас, Державна казначейська служба України (Казначейство) не є банком та не входить в банківську систему України, Казначейство не має повноважень на укладання депозитних договорів з фізичними/юридичними особами;

- проект договору про закупівлю не містив ні визначення виду забезпечення виконання зобов`язання, ні умов його повернення, не повернення. Отже, за результатами процедури закупівлі, між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір, який не містить жодних умов щодо застосування сплаченої у якості забезпечення виконання договору суми коштів;

- правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання за Договором є нікчемним в силу норм ст. 547 ЦК України, що є самостійною підставою для повернення сплачених Позивачем коштів на казначейський рахунок Відповідача, без застосування наслідків недійсності Договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22; призначено справу до розгляду на 01.04.2025 12:30 та в подальшому оголошено перерву до 22.04.2025 об 11:50.

В судовому засіданні 22.04.2025 брав участь представник відповідача, представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд даної справи без його участі.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у вересні 2020 року Квартирно - експлуатаційним відділом м. Херсона Міністерства оборони України було оголошено про проведення процедури закупівлі - відкриті торги на предмет закупівлі: «Капітальний ремонт будівлі казарми по ПІ № 2 у в/м № 32 м. Нова Каховка, Херсонської області, шифр 32/2» ДК 021:2015-« 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація». Ідентифікатор закупівлі UA-2020-09-17-003797-с. Доступ за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-09-17- 003797-е.

Процедура закупівлі здійснювалась відповідно до умов Тендерної документації, затвердженої Протоколом засідання тендерного комітету Квартирно - експлуатаційного відділу м. Херсона від 17.09.2020 року № 272.

Положеннями Тендерної документації (т. 1 а.с.26-72), зокрема, пунктом 6 «Забезпечення виконання договору про закупівлю» розділу VI «Результати торгів та укладання договору про закупівлю» було передбачено наступне:

«Замовник вимагає від учасника-переможця процедури закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору у формі депозиту на суму, яка дорівнює 5 відсоткам вартості договору.

Перерахування коштів здійснюється р/р UA0002335) Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , Квартирно- експлуатаційний відділ м. Херсона). У призначенні платежу вказати: «Забезпечення виконання Договору, предмет закупівлі: «Капітальний ремонт будівлі казарми по ГП № 2 у в/м № 32 м. Нова Каховка, Херсонської області, шифр 32/2», ДК 021:2015-« 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація»

Усі витрати, пов`язані з поданням забезпеченням виконання договору. здійснюються за рахунок коштів учасника-переможця.

Внесення забезпечення виконання договору не припиняє виконання зобов`язань Учасника-переможця за договором.

Документ, який підтверджує внесення Учасником забезпечення виконання договору, надається Замовнику не пізніше дати укладання договору про закупівлю.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1)після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю;

2)за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3)у випадках, передбачених статтею 43 Закону;

4)згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору про закупівлю, якщо вони не повертаються учаснику у випадках, визначених цим Законом, підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а в разі здійснення закупівлі замовниками не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких замовників.»

16.10.2020 року замовником (відповідачем) опубліковано звіт про результатами проведення процедури закупівлі, в якому вказано учасника, з яким планується укласти договір закупівлі - ТОВ «ВІРТУМ СТРОЙ».

30.10.2020 року ТОВ «ВІРТУМ СТРОЙ» платіжним дорученням № 1671 сплатило КЕВ м.Херсона в якості забезпечення виконання договору про закупівлю в розмірі 1 390 546,70 грн. (Т. 1 а.с.25).

04.11.2020 року за результатами проведеної процедури закупівлі, між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір підряду № 407 на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт будівлі казарми по ГП № 2 у в/м № 32 м. Нова Каховка. Херсонської області, шифр 32/2» (Т. 1 а.с.11-25).

Згідно п. 1.1. вказаного Договору замовник доручає, а Підрядник, відповідно до проектно-кошторисної документації, у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, зобов`язується власними силами і засобами, па власний ризик виконати роботи на об`єкті - «Капітальний ремонт будівлі казарми по ГП № 2 у в/м № 32 м. Нова Каховка, Херсонської області, шифр 32/2» за ДК (021:20-7 «Капітальний ремонт і реставрація». Кількісні характеристики виконуваних за цим Договором робіт, викладено у Додатку № 1 до договору.

Згідно п. 1.2. Договору термін виконання робіт: 31.12.2021 р. початок та закінчення будівельних робіт визначається календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору (додаток №2) та умовами Договору.

Підрядник може забезпечити достроково завершення виконання робіт і здачу їх Замовнику, тільки за згодою Замовника.

Строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у Договір у разі: обставин непереборної сили; відсутності фінансування; коригування проектно-кошторисної документації; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Згідно п. 2.1.Договору, договірна ціна робіт, що доручаються Підряднику, загальна на 2020 рік- 2021 рік складає 27 810 934,00 гри. 00 коп. , у т.ч. ПДВ 4 635 155,67 грн. Договірна ціна на 2020 рік становить 2 709 000 грн.00 коп. Договірна ціна на 2021 рік становить 25 101 934грн.00коп. Матеріальні ресурси (матеріали і т.п.) не повинні перевищувати ціни, які складаються в регіоні на аналогічні матеріали та погоджуються з Замовником.

Згідно п. 2.2.Договору договірна ціна Договору є твердою.

Пунктом 18.1. Договору було передбачено, що він діє до 31.12.2021 року, а в частині зобов`язання сторін - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно п. 18.4. Договору договір вважається виконаним після введення об`єкту в експлуатацію та закінчення всіх взаєморозрахунків між Сторонами за цим Договором.

Відповідно до пункту 19.3. Договору з питань, не врегульованих положенням Договору, сторони керуються чинним законодавством.

Також Сторони уклали додаткові угоди: Додаткова угода № 1 від 06.11.2020 року (Т.2 а.с.137-138). Додаткова угода № 2 від 08.12.2020 року (Т. 2 а.с.141-142). Додаткова угода № 3 від 15.03. 2021 року, відповідно до якої термін дії договору був встановлений пунктами 1.2. та 18.1. - до 25.12.2022 року, а в частині зобов`язання сторін до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (Т. 2 а.с.143-144). Додаткова угода № 4 від 28.09.2021 року (Т.2 а.с.148-150). Додаткова угода № 5 від 22.10.2021 року. (Т. 2 а.с.151-154)

Позивач вважає, що грошові кошти у сумі 1 390 546,70 грн. за своєю правовою природою не є забезпеченням виконання договору у розумінні Закону України Про публічні закупівлі та норм ЦК України, були сплачені без достатньої правової підстави, а тому підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача підставі cт.1212 Цивільного кодексу України.

Вказані підстави і стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, предметом апеляційного перегляду даної справи є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави у розмірі 1 390 564,70 грн.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли за наслідками проведення процедури закупівлі через відкриті торги, а тому вони регулюються Законом України Про публічні закупівлі, норми якого є спеціальними відносно інших норм права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно ч. 1. ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

При цьому, статтями 525, 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, у вересні 2020 року відповідачем - Квартирно-експлуатаційним відділом м. Херсона Міністерства оборони України було оголошено про проведення процедури закупівлі.

В пункті 6 Положення Тендерної документації «Забезпечення виконання договору про закупівлю» розділу VI «Результати торгів та укладання договору про закупівлю» було передбачено, що Замовник вимагає від учасника-переможця процедури закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору у формі депозиту на суму, яка дорівнює 5 відсоткам вартості договору.

В подальшому відповідачем опубліковано звіт про результатами проведення процедури закупівлі, в якому вказано учасника, з яким планується укласти договір закупівлі - ТОВ «ВІРТУМ СТРОЙ».

30.10.2020 року ТОВ «ВІРТУМ СТРОЙ» на виконання вимог Тендерної документації платіжним дорученням № 1671 сплатило КЕВ м.Херсона в якості забезпечення виконання договору про закупівлю в розмірі 1 390 546,70 грн. (Т. 1 а.с.25).

За результатами проведеної процедури закупівлі, між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір підряду № 407 від 04.11.2020 року на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт будівлі казарми по ГП № 2 у в/м № 32 м. Нова Каховка. Херсонської області, шифр 32/2».

В свою чергу позивач наразі вважає, що сплачені на користь замовника (відповідача) грошові кошти у розмірі 1 390 546,70 грн не є забезпечення виконанням договору у розумінні Закону України Про публічні закупівлі та норм ЦК України.

З даного приводу, судова колегія вважає за необхідне зауважити на наступному.

Так, договір підряду було укладено між Сторонами справи 04.11.2020 року, тому суд звертається до Закону України Про публічні закупівлі в редакції яка діяла на момент укладання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції станом на 04.11.2020 року): договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції станом на 04.11.2020 року): умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/ або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції станом на 04.11.2020 року): істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених в п.1.-8 ч. 4 ст. 41.

З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" слідує те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, різновидом яких є тендерні закупівлі, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

Відтак, якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону) заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого частиною 4 статті 36 Закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до частини 1 статті З7 Закону.

Отже, договір про закупівлю укладається згідно з вимогами частини другої статті 41 Закону.

Разом з цим, оголошення про проведення спрощеної закупівлі може містити умови щодо надання забезпечення виконання договору про закупівлю відповідно до статті 27 Закону.

При цьому, Закон наводить вичерпний перелік умов для повернення забезпечення виконання договору.

Так, за приписами ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції станом на 04.11.2020 року):

1. Замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

2. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі / спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі / спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

3. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору про закупівлю.

4. Кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору про закупівлю, якщо вони не повертаються учаснику у випадках, визначених цим Законом, підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а в разі здійснення закупівлі замовниками не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких замовників.

Аналогічні умови викладені у Тендерної документації, а саме пунктом 6 «Забезпечення виконання договору про закупівлю» розділу VI «Результати торгів та укладання договору про закупівлю» було передбачено наступне:

«Замовник вимагає від учасника-переможця процедури закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору у формі депозиту на суму, яка дорівнює 5 відсоткам вартості договору.

Перерахування коштів здійснюється р/р UA0002335) Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , Квартирно-експлуатаційний відділ м. Херсона).

Внесення забезпечення виконання договору не припиняє виконання зобов`язань Учасника-переможця за договором.

Документ, який підтверджує внесення Учасником забезпечення виконання договору, надається Замовнику не пізніше дати укладання договору про закупівлю.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1)після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю;

2)за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3)у випадках, передбачених статтею 43 Закону;

4)згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто в Тендерній документації, а також умовами ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі чітко встановлено конкретні випадки, настання яких зумовлює повернення забезпечення виконання.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, матеріали справи не містять доказів виконання Позивачем, як підрядником, Договору підряду, зокрема, в розумінні п. 18.4. Договору, а саме - доказів введення об`єкту в експлуатацію та закінчення всіх взаєморозрахунків між Сторонами за цим Договором. В 2022 році Сторони не підписали жодного акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, тому розрахунки за виконані позивачем роботи в 2022 році відсутні.

Отже, Договір не виконано в повному обсязі, об`єкт не введено в експлуатацію, що свідчить про не виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю.

Матеріали справи не містять доказів визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними, а тому, договір є таким, що відповідає волевиявленню сторін.

Інших підстав для повернення забезпечення виконання договору останній не містить, позивачем не визначено.

Тобто наразі відсутня жодна із підстав, яка визначена у Тендерної документації, для повернення забезпечення виконання.

При цьому, як було зазначено самим Позивачем в платіжному дорученні №1671 від 30.10.2020р. на вищевказану суму було вказано призначення платежу забезпечення виконання договору з предметом закупівлі, передбаченим Тендерною документацією.

Таким чином, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про те, що спірні грошові кошти в розмірі 1 390 546,70 грн., які були сплачені Позивачем - не є забезпеченням виконання договору у розумінні Закону України Про публічні закупівлі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що такий вид забезпечення виконання договору, як депозит суперечить чинному законодавству, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 2 ст. 546 ЦК України визначено, що Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства.

Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору є одним з основних принципів цивільного права, який дозволяє сторонам самостійно встановлювати умови своїх угод на основі взаємної згоди.

Отже, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору.

Таким чином сторони не були позбавлені права визначити в договорах про закупівлю такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як депозит, що ними і було зроблено при укладенні договору про закупівлю, що не суперечить законодавству, а є реалізацією принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України). Вказані договори підписані сторонами та скріплені їхніми печатками.

Стосовно тверджень скаржника, що проект договору не містив положень щодо виду забезпечення, судова колегія зауважує, що саме Тендерна документація (розділ 6) прямо передбачала, що забезпечення виконання договору надається у формі депозиту. Така вимога є складовою умов закупівлі, з якою позивач погодився, беручи участь у тендері. В той же час укладений за результатами тендеру Договір №407 містить посилання на умови тендерної документації, що прямо передбачено п. 19.3 цього Договору отже, умови щодо забезпечення є невід`ємною частиною договору.

Отже, правова природа депозиту як способу забезпечення зобов`язання не суперечить положенням статті 546 ЦК України, якщо така умова прямо передбачена договором або тендерною документацією, з якою учасник погодився, чим спростовується помилковий аргумент скаржника про те, що такий вид забезпечення виконання договору, як депозит суперечить чинному законодавству.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо нікчемності правочину про забезпечення виконання зобов`язання у зв`язку з недотриманням вимог статті 547 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 547 ЦК України, правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань повинні вчинятися у письмовій формі. Частина друга зазначеної статті передбачає, що недодержання письмової форми тягне за собою нікчемність такого правочину лише у випадках, установлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідне забезпечення виконання договору у вигляді перерахування грошових коштів було прямо передбачено тендерною документацією, яка була відкритою, доступною та з якою скаржник погодився, беручи участь у процедурі закупівлі. Умови забезпечення були конкретизовані у проекті договору, що є невід`ємною частиною тендерної документації, та прийняті позивачем без застережень. Таким чином, зобов`язання зі сторони учасника були зафіксовані у письмовій формі відповідно до вимог закону.

Крім того, перерахування грошових коштів на рахунок замовника згідно з умовами забезпечення є фактичним підтвердженням укладення правочину в письмовій формі та волевиявлення сторін щодо його виконання. Скаржником не надано жодних доказів на підтвердження того, що письмова форма правочину була порушена.

Суд апеляційної інстанції окремо зазначає про безпідставність посилань скаржника на положення статті 1212 Цивільного кодексу України як на підставу для повернення сплачених ним грошових коштів.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності.

Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20) та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22).

У даному випадку сплата коштів позивачем відбулась у рамках участі в процедурі публічних закупівель, на підставі тендерної документації, умов якої він добровільно прийняв, подавши пропозицію. Забезпечення виконання договору було передбачено проектом договору, погодженим сторонами, та реалізоване у вигляді перерахування відповідної суми на спеціальний рахунок замовника.

Таким чином, дії позивача були вчинені на підставі добровільно взятих зобов`язань, а сам платіж не може вважатись безпідставним у розумінні статті 1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРТУМ СТРОЙ" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.12.2024 у справі №916/1940/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.04.2025.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська