ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. Справа №926/222/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів О.В. Зварич

І.Ю. Панова

cекретар судового засідання Д.Т.Залуцький

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства СЕНС БАНК, б/н від 20.03.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/800/25 від 21.03.2025)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року (суддя Проскурняк І.Г., ухвалу підписано 10.03.2025, м. Чернівці)

у справі №926/222/25

за позовом Акціонерного товариства СЕНС БАНК

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК»

до відповідача 2 ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 547 368,01 грн

за участю представників, учасників процесу:

від позивача (скаржника): не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява позивача про виправлення помилки у виконавчому листі.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року заяву представника АТ Сенс Банк про виправлення помилки у виконавчому листі задоволено частково. Виправлено допущені в наказах про примусове виконання рішення Господарського суду Чернівецької області по справі № 926/222/24 від 23 грудня 2024 року помилки, зазначивши:

- дату народження боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року набрало законної сили 25 листопада 2024 року відповідно до ухвали Західного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2024 року;

- накази від 23 грудня 2024 року по справі № 926/222/24 дійсні для пред`явлення до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили 26 листопада 2027 року.

Відмовлено в задоволення інших вимог зазначених в заяві про виправлення помилки у виконавчому листі.

Акціонерне товариство СЕНС БАНК, не погодившись з винесеною ухвалою в частині відмови в задоволенні заяви про виправлення помилки у судових наказах, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона у цій частині прийнята з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 327, 328 ГПК України, ст.ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 в даній справі, в частині відмови в задоволенні заяви про виправлення помилки у судових наказах та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити його заяву про виправлення помилки у судових наказах повністю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25 березня 2025 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Панова І.Ю., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства СЕНС БАНК, б/н від 20.03.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/800/25 від 21.03.2025) на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року у справі №926/222/25.

Витребувано матеріали справи №926/222/25 в Господарського суду Чернівецької області.

04.04.2025 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №926/222/25.

В подальшому ухвалою суду від 08.04.2025 розгляд справи №926/222/25 призначено в судове засідання на 23 квітня 2025 року.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність ухвали Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року у справі №926/222/24 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, Акціонерне Товариство Сенс Банк звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК; 2) ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 547368,01 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року задоволено позов; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Сенс Банк заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMBa2021377/579 від 13.12.2021 р. в розмірі 547 368,01 грн (з яких: сума заборгованості за кредитом 489 792,35 грн, сума заборгованості за відсотками 57 575,66 грн); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК на користь Акціонерного товариства Сенс Банк 4 105,26 грн судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Сенс Банк 4105,26 грн судового збору.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року у справі №926/222/24 та додані до неї матеріали (всього на 9-ти аркушах) повернуто скаржнику.

23 грудня 2024 року Господарським судом Чернівецької області, на виконання рішення суду від 11 вересня 2024 року, видано 3 накази про примусове виконання рішення суду №926/222/24.

Вказаними наказами на виконання рішення суду стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Сенс Банк заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №PSMBa2021377/579 від 13.12.2021 р. в розмірі 547 368,01 грн (з яких: сума заборгованості за кредитом 489 792,35 грн, сума заборгованості за відсотками 57 575,66 грн).

Крім цього, наказом від 23 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Сенс Банк 4 105,26 грн судового збору та наказом від 23 грудня 2024 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю БУКОВИНСЬКИЙ ПІСОК на користь Акціонерного товариства Сенс Банк 4 105,26 грн судового збору.

28 лютого 2025 року до Господарського суду Чернівецької області надійшла заява від Акціонерного товариства Сенс Банк про виправлення помилки у виконавчому листі.

Обґрунтовуючи свою заяву, стягувач вказує на те, що Господарським судом у судовому наказі №926/1115/24 від 23 квітня 2024 року допущено помилку, а саме не зазначено: дати видачі судових наказів; дати народження боржника ОСОБА_1 ; дати набрання рішення суду законної сили та дати закінчення строку пред`явлення до виконання.

Крім цього, заявник просив видати два виконавчих документа окремо на кожного боржника.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 327 ГПК України, наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України Про виконавче провадження унормовано, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ст. 160 Господарського процесуального кодексу України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками Господарського суду Чернівецької області про те, що заяву представника АТ Сенс Банк про виправлення помилки у виконавчому листі слід задовольнити частково та внести виправлення у накази від 23 грудня 2024 року про примусове виконання рішення № 926/222/24, вказавши дату народження боржника ОСОБА_1 , дату набрання рішенням законної сили та закінчення строку пред`явлення до виконання.

Ухвала суду першої інстанції в цій частині не оскаржена в апеляційному порядку сторонами у справі.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в наказах про примусове виконання рішення від 23 грудня 2024 року вірно зазначено дати видачі судових наказів, а саме 23 грудня 2024 року, а також вірно зазначено про обов`язок солідарного стягнення заборгованості з двох відповідачів.

Вказаний висновок повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно та обгрунтовано дійшов висновку, що в частині зазначених вимог заявника слід відмовити.

Твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції прийнята ухвала з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому відхилюяться колегією суддів, як безпідставні та такі, що спростовані вищевикладеним.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства СЕНС БАНК, б/н від 20.03.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/800/25 від 21.03.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року у справі №926/222/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство СЕНС БАНК.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи №926/222/24 повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складено та підписано 30.04.2025.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Ю. Панова