ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. Справа №914/1875/16(914/345/24)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Панова І.Ю.,

Суддів Зварич О.В.,

Малех І.Б.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

за участю представників сторін:

від скаржника: Павлишин І.М., Євстратенко С.Ю.;

від позивача: Іванишин О.О.,

від ТзОВ Фінансова компанія Кантієро: Авраміч В.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 15.11.2024 (вх. №01-05/3278/24 від 15.11.2024)

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 (повний текст рішення складено 28.10.2024)

у справі №914/1875/16 (914/345/24) (суддя Цікало А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Гетьман

до відповідача ОСОБА_1

за участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кантієро

за участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про: витребування нерухомого майна

в межах справи № 914/1875/16

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман. Справа перебуває на стадії ліквідації банкрута, введеної постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 р.

06.02.2024 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 382 від Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман в особі ліквідатора Солдаткіна І.В. надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман трьох об`єктів нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що спірне нерухоме майно, яке належало позивачу, вибуло із володіння останнього на підставі аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута, проведеного в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман. За результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), 01.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та переможцем аукціону - ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрований в реєстрі за № 6269. Результати вказаного аукціону та договір купівлі-продажу, укладений за результатами такого аукціону, визнано недійсними постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16. Відтак, у позивача виникла необхідність витребувати своє нерухоме майно від останнього набувача. Позовна заява мотивована тим, що спірне майно вибуло з володіння поза волею власника майна ТОВ Фірма « Гетьман», в результаті протиправних дій попереднього ліквідатора боржника, а відтак таке майно підлягає витребуванню на користь банкрута, в порядку ст.ст.387, 388 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2024 про відкриття провадження у справі №914/1875/16(914/345/24) залучено ТОВ Фінансова компанія Кантієро (правонаступника ПАТ Банк Київська Русь) іпотекодержателя спірного майна до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а також залучено ОСОБА_2 також іпотекодержателя спірного майна до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.10.2024 у справі №914/1875/16(914/345/24) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна. Витребувано у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман наступне нерухоме майно:

- нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОРМ 1;

- нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОРМ 1;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОРМ 1.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман 8939 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано тим, що визнання судом недійсності аукціону з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі та правочину, укладеного за наслідками такого аукціону, свідчить про вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності і законності. Розпорядження ліквідатором майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння. Отже, у даному випадку, спірне майно вибуло поза волею власника (ТзОВ фірми Гетьман), а тому вимога позивача про витребування майна від останнього набувача ( ОСОБА_1 ) підлягає задоволенню.

Щодо застосування строків позовної давності місцевий господарський суд зазначив, що у позивача виникла можливість звернення з даним позовом про витребування майна виключно після ухвалення Верховним Судом постанови від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу такого майна та договору купівлі-продажу майна банкрута, укладеного за результатом аукціону з продажу майна банкрута, про що вказано у зазначеній постанові Верховного Суду, а отже, на момент подання даного позову, строк позовної давності не сплив.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 15.11.2024. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 у справі №914/1875/16 (914/345/24) та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман в повному обсязі.

Зазначає, що майно ТзОВ фірми Гетьман передано ОСОБА_3 за його участю, участю ліквідатора та з їх волі. ТзОВ фірма Гетьман з 2017 року була обізнана про факт укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 , а в подальшому з ОСОБА_1 , однак жодного разу не надала зауважень та заяв щодо дій ліквідатора Винника О. В. ТзОВ фірма Гетьман стверджувала про дотримання всіма учасниками аукціону вимог законодавства під час проведення аукціону, чим підтвердила свою волю та обізнаність про передачу майна за відплатним договором. Відповідач стверджує, що наявність у діях особи волі на передання майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Відповідач зазначає, що аукціон з продажу майна банкрута та договір купівлі-продажу такого майна визнано недійсним за заявою ТзОВ ФК Кантієро, а відтак, на думку відповідача, посилання позивача на судове рішення, прийняте за заявою ТзОВ ФК Кантієро є безпідставним та законність такого аукціону повинно бути досліджено у даній справі. Відповідач вказує, що є законним власником спірного майна, яке він придбав за відплатним договором у встановленому законом порядку. На думку відповідача, зазначене свідчить про відсутність підстав для витребування майна у добросовісного набувача.

Також, звертає увагу на те, що відповідач придбав спірне майно в грудні 2017 року про що було відомо всім учасникам у справі про банкрутство, в тому числі і ТзОВ фірмі Гетьман, а отже, з 2017 року позивач знав про факт переходу права власності на спірне майно, однак звернувся з позовом про його витребування лише у січні 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

09.12.2024 від ТзОВ фірма "Гетьман" надійшов відзив б/н від 06.12.2024 (вх. № 01-04/8505/24) в якому зазначає, що ОСОБА_4 як ліквідатор ТОВ фірма «Гетьман» не належним чином виконував свої обов`язки передбачені відповідними статтями Кодексу України з процедур банкрутства та діяв не в інтересах кредиторів, а виключно в інтересах власників банкрута з метою виведення майна з-під іпотеки.

Також, звертає увагу на те, що результати вказаного аукціону та договір купівлі-продажу, укладений за результатами такого аукціону, визнано недійсними постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Малех І.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 15.11.2024 (вх. №01-05/3278/24 від 15.11.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 у справі №914/1875/16 (914/345/24).

Ухвалою суду від 25.11.2024 призначено розгляд справи на 07.01.2025.

Ухвалою суду від 14.01.2025 призначено розгляд справи на 25.02.2025.

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкладено розгляд справи на 01.04.2025.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Малех І.Б.

Ухвалою суду від 01.04.2025 призначено розгляд справи на 03.04.2025.

Ухвалою суду від 03.04.2025 відкладено розгляд справи на 22.04.2025.

У судовому засідання 22.04.2025 представники скаржника підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представники позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кантієро заперечили щодо доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 в засідання суду не з`явився, був належним чином повідомлений ро дату та час проведення засідання суду апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

01.11.2017 р. та 02.11.2017 р. на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України опубліковано оголошення (номер публікації 46869) про проведення другого повторного аукціону (відкритих торгів) з продажу майна, що належить банкруту (ТзОВ фірмі Гетьман) з можливістю зниження початкової вартості.

До складу Лоту № 1 увійшло наступне майно:

- нежитлове приміщення загальною площею 54,6 кв.м., що розташоване за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н, м. Рава-Руська, вул. Грушевського, 36, приміщення 5;

- нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 86,8 кв.м. (приміщення позначені за планом земельної ділянки літерою А-5 (1-11), що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Городоцька, буд. 212;

- нежитлові приміщення загальною площею 290,5 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Миколайчука І, буд. 22;

- нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 113,1 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 76;

- нежитлові приміщення 54-1 54-21, приміщення підвалу ХVІІІ-ХХІІ, загальною площею 369,8 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Зубрівська, буд. 7а;

- нежитлові приміщення, загальною площею 77,4 кв.м. (приміщення позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6 які розташовані на першому поверсі), що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Паращука М., буд. 3;

- нежитлові приміщення, загальною площею 90,2 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Пекарська, 2, кв. 2а;

- нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 96;

- нежитлові приміщення загальною площею 88,5 кв.м. (нежитлові приміщення в підвалі позначені номерами II, III; на першому поверсі будинку 11-1, 11-2, 11-3, 11-4, 11-5), що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 173;

- нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 273;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлові приміщення загальною площею 119,7 кв.м. (приміщення позначені в поверхневому плані літерами 69, 70, 70(1), 71-75, 89, 90 і розташовані на першому поверсі будинку), що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Медової Печери, буд. 38;

- земельна ділянка, площею 1,0000 га, кадастровий номер :02:000:0102, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва відпочинкового комплексу, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, Тухольківська сільська рада, урочище Стаї;

- будівля овочесховища площею 776,9 кв.м., розташована за адресою: Львівська обл., м. Золочів, вул. Бенівська, буд. 17;

- рухоме майно, товари в обороті (лікарські засоби) згідно переліку, вказаного в оголошенні;

- дебіторська заборгованість згідно переліку, вказаного в оголошенні.

Проведення зазначеного аукціону призначено на 01.12.2017 р.

01.12.2017 р. відбулися другі повторні торги (аукціон) з продажу майна банкрута - ТзОВ фірми Гетьман, за результатами якого майно банкрута (Лот № 1) реалізовано за ціною 1523990,80 грн., а переможцем аукціону визнано ОСОБА_3 .

За результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), 01.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та переможцем аукціону - ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрований в реєстрі за № 6269.

В подальшому, частина майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 01.12.2017 р. реєстраційний № 6269, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та ОСОБА_3 за результатами проведеного аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), вибуло із володіння ОСОБА_3 та станом на час розгляду справи перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6411, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , РНОРМ 1;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6403, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6405, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у межах справи №914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман, який відбувся 01.12.2017 р.; визнано недійсним договір купівлі-продажу б/н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та ОСОБА_3 за результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1).

У зв`язку з визнанням недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма Гетьман в особі ліквідатора арбітражного керуючого Солдаткіна І. В. звернулось до Господарського суду Львівської області з даним позовом про витребування майна, яке було предметом недійсного аукціону, з чужого незаконного володіння останнього набувача ОСОБА_1 на користь власника ТзОВ фірми Гетьман.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови від 09.08.2018 у справі № 927/876/17, від 11.09.2018 у справі № 910/9555/16 та ін.) власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 Цивільного кодексу України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина третя статті 388 Цивільного кодексу України).

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України.

У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Предметом цього спору є витребування до ліквідаційної маси банкрута об`єктів нерухомого майна, що були відчужені за наслідками проведення аукціону, результати якого згодом було визнано недійсними в судовому порядку.

За встановленими у справі обставинами, переможець аукціону відчужив спірне майно на підставі договору купівлі-продажу і, в подальшому, спірне майно змінило власника, а відповідач є останнім набувачем та актуальним власником такого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 викладено правові висновки, відповідно до яких у правовідносинах з повернення відчуженого майна на аукціоні у справі про банкрутство відновлення порушеного права позивача здійснюється у різні способи, зокрема:

- якщо за результатом проведення аукціону у справі про банкрутство майно боржника перебуває у власності боржника, то ефективним способом захисту порушеного права особи, яка вправі оскаржувати результати аукціону, є пред`явлення позову про визнання недійсними результатів аукціону;

- якщо за результатами аукціону з переможцем укладено договір купівлі-продажу то ефективним способом захисту порушеного права особи, яка вправі оскаржувати результати аукціону, є пред`явлення позову про визнання недійсними результатів аукціону й укладеного з переможцем аукціону договору купівлі-продажу майна боржника та застосування реституції (у випадку повернення майна, що перебуває у власності переможця аукціону);

- якщо за результатом проведення аукціону у справі про банкрутство відчужено майно, яке належить іншій особі на праві власності, відновлення порушеного права власника проданого майна здійснюється шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України.

За результатами проведення аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), 01.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та переможцем аукціону - ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрований в реєстрі за № 6269.

В подальшому, частина майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 01.12.2017 р. реєстраційний № 6269, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Гетьман та ОСОБА_3 за результатами проведеного аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута (Лот № 1), вибуло із володіння ОСОБА_3 та станом на час розгляду справи перебуває у власності ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6411, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 53,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , РНОРМ 1;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6403, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 22,4 кв.м. (нежитлові приміщення позначені номерами 7-1, 7-2, 7-3, 7-4, 7-5, розташовані на першому поверсі будинку), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1;

- на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого за № 6405, до ОСОБА_1 перейшло право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 50,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кантієро" задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.12.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 у справі №914/1875/16 в частині відмови у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (у подальшому заміненого на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кантієро") про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман" та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кантієро" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного за результатами аукціону з продажу майна банкрута - скасовано.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким вимоги заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кантієро" задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман", який відбувся 01.12.2017. Визнано недійсним договір купівлі-продажу б/н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман" та ОСОБА_3 за результатами проведення аукціону від 01.12.2017 із продажу майна банкрута (лот № 1). У решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.12.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 у справі № 914/1875/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.11.2016 у справі, серед іншого, затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ фірми "Гетьман"; вимоги АТ Банк Київська Русь на суму 229 111 141,94 грн окремо внесено до реєстру вимог кредиторів ТОВ фірми "Гетьман" як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають погашенню за рахунок майна, що є предметом застави у позачерговому порядку.

У заставі (іпотеці) АТ Банк Київська Русь перебувало нерухоме майно ТОВ фірми "Гетьман", а саме:

- нежитлове приміщення загальною площею 54,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27) за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н, м. Рава-Руська, вул. Грушевського, 36, приміщення 5;

- нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 86,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 212;

- нежитлові приміщення загальною площею 290,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 22;

- нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 113,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 76;

- нежитлові приміщення 54-1 - 54-21, приміщення підвалу ХVІІІ-ХХІІ, загальною площею 369,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Зубрівська, 7а;

- нежитлові приміщення загальною площею 77,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Паращука, 3;

- нежитлове приміщення, загальною площею 90,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 2, кв. 2а;

- нежитлові приміщення загальною площею 53,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 96;

- нежитлові приміщення загальною площею 88,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 173;

- нежитлове приміщення загальною площею 22,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 273;

- нежитлове приміщення загальною площею 50,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 273;

- нежитлові приміщення загальною площею 119,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 38;

- земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0102, загальною площею 1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45), за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, Тухольківська сільська рада, урочище Стаї, а також рухоме майно, згідно з переліком до Договору застави № 235/КL-13 (ОЗ) від 31.10.2013 та товари в обороті (лікарські засоби згідно переліків) у відповідності до Договору застави товарів в обороті № 229/КL-13 (ТО) від 19.08.2013 (з подальшими змінами та доповненнями), Договору застави товарів в обороті № 229/КL-13 (ТО-2) від 28.01.2014 (з подальшими змінами та доповненнями), Договору застави товарів в обороті № 229/КL-13 (ТО-3) від 28.02.2014 (з подальшими змінами та доповненнями) та Договору застави № 236/КL-13 (ТО) від 29.09.2014.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що в постанові від 05.07.23 у справі № 914/1875/16 Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу ТОВ Фінансова компанія Кантієро на рішення судів за результатами розгляду заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута ТОВ Фірми Гетьман, надавав оцінку встановленим судами попередніх інстанцій обставинам щодо наявності права власності банкрута на спірне майно, тому вказані обставини не потребують повторного доказування, вказана постанова Верховного Суду, виходячи з вимог ст. 75 ГПК України , має для даної справи преюдиційне значення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння,

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння,

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № Б-39/187-08 визначений такий випадок, коли проведення аукціону з порушенням вимог Закону про банкрутство (на підставі якого відчужено відповідне майно) не може свідчити про вираження волі власника майна (банкрута) на вибуття такого майна з його володіння. Наведений висновок ґрунтується на тому, що вибуття майна з володіння власника (банкрута) відбувається не за його волевиявленням, а за прямою вказівкою спеціального закону, і здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном, не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог цього Закону), не є вираженням волі власника майна (банкрута) на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави для повернення майна володільцю шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів у порядку частини 1 статті 388 ЦК України.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що у даному випадку, спірне майно на аукціоні вибуло з володіння поза волею власника (ТзОВ фірми Гетьман).

Щодо доводів скаржника про те, що такий є добросовісним набувачем, адже набув майно за відплатним договором, слід зазначити, що згідно із матеріалами справи, спірне майно сплачене відповідачем та придбане за нотаріально посвідченими договорами, на підставі належних та допустимих доказів, відповідно до вимог п.1.ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень позивачем не доведено, що на момент придбання відповідачем спірного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існували відомості про права інших осіб на спірне нерухоме майно або їх обтяжень, а також, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, крім того, матеріали справі не містять доказів в підтвердження наявності зв`язку між відповідачем - ОСОБА_1 та ліквідатором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Гетьман Винником О.В.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач у даній справі має статус добросовісного набувача, однак наявність у відповідача статусу добросовісного набувача спірного майна з огляду на зміст статті 388 ЦК України не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у випадках, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У процедурах банкрутства суттєве значення має принцип судового нагляду, оскільки з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Зазначений принцип полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів ліквідаційної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо. Господарський суд у справах про банкрутство має забезпечити як принцип рівності учасників процедури банкрутства, баланс інтересів боржника і його кредиторів та інших заінтересованих учасників, так і справедливий розподіл майна боржника між кредиторами, що є особливістю процедури банкрутства.

З огляду на зазначене легітимною метою у випадку витребування арбітражним керуючим нерухомого майна від набувача такого майна на підставі частини першої статі 388 ЦК України можна вважати судовий нагляд у процедурах банкрутства та нагляд за дотриманням інтересів кредиторів щодо збереження об`єктів ліквідаційної маси, а також інтересів боржника щодо задоволення грошових вимог кредиторів. (Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29.05.2024 у справі 910/5808/20).

Повернення у власність позивача вказаного нерухомого майна, відчуженого поза його волею переслідує легітимну мету охорони права власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також з метою дотримання таких прав відповідно до загальних інтересів суспільства.

Пропорційність втручання у право володіння та справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання, в цьому випадку полягає у тому, що позивач - ТОВ Фірма Гетьман, поза його волею був позбавлений права володіння на спірне майно.

Враховуючи наведене, єдиним можливим в цьому випадку способом поновлення порушеного права позивача на володіння спірним майном, який може забезпечити приведення обсягу прав сторін в контексті спірного майна у стан, який існував до його відчуження, є саме витребування належного позивачу майна.

Віндикація в межах провадження у справі про банкрутство є не лише способом консолідації ліквідаційної маси, оскільки захист права власності боржника, з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, також презюмується. Такий захист спрямований на попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном саме власником, в тому числі власником, який є боржником у провадженні у справі про банкрутство, оскільки власник майна наділений в тому числі правом на погашення власних боргів за рахунок належного йому майна. Повернення майна може прямо вплинути як на діяльність юридичної особи-боржника в цілому, так і на права керівників юридичної особи, так і на її учасників.

Відтак, втручання у право відповідача Павлиша І.С. на володіння майном в цьому випадку переслідує легітимну мету, цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право та не призводить до понесення останнім індивідуального і надмірного тягаря. (Наведена правова позиція також висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2025 у справі №5015/118/11(914/942/24).

Водночас, частинами третьою, четвертою статті 390 ЦК України встановлено, що добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Також добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, наявний висновок за змістом якого добросовісний (кінцевий) набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, в якого придбав майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Таку ж вимогу може заявити і проміжний набувач до первинного набувача. Добросовісний набувач набуває право на таке звернення за умови задоволення судом позовних вимог власника про витребування спірного майна (аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №910/5808/20).

Колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом про відшкодування витрат, понесених у зв`язку із придбанням спірного майна, при цьому відсутні підстави вважати, що вчиняючи такі дії відповідач понесе індивідуальний і надмірний тягар.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами ст.251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Зі змісту ст.256 ЦК України вбачається, що строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, є позовною давністю.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, правила про позовну давність, відповідно до вищевказаної статті ЦК України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно не порушено, у позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

При цьому, порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №914/3234/16).

Отже, початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна відліковується з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила наступному набувачу, а не з моменту набуття останнім набувачем права власності на майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлено з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р. на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 р. № 540-IX, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину..

Отже, строки позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 р. № 2120-IX, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законом України Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини від 08.11.2023 р. № 3450-IX, у розділі Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України пункт 19 викладено в такій редакції: 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Апеляційний господарський суд зазначає, що місцевий господарський суд правомірно звернув увагу на те, що у позивача виникла можливість звернення з даним позовом про витребування майна виключно після ухвалення Верховним Судом постанови від 05.07.2023 р. у справі № 914/1875/16 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу такого майна та договору купівлі-продажу майна банкрута, укладеного за результатом аукціону з продажу майна банкрута, про що вказано у зазначеній постанові Верховного Суду.

Отже, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що на момент подання даного позову, строк позовної давності не сплив, а тому заяви відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про застосування строків позовної давності слід відхилити.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки у даному випадку, нерухоме майно, в процедурах банкрутства, вибуло поза волею власника - банкрута, вимога позивача про витребування майна від останнього набувача підлягає задоволенню.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 у справі №914/1875/16 (914/345/24) ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і правові підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 15.11.2024 (вх. №01-05/3278/24 від 15.11.2024) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 у справі №914/1875/16 (914/345/24) - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 02.05.2025.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Малех І.Б.