РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2025Справа № 910/2550/25

за позовом Приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця»

до Приватного підприємства «Торгпродсервіс»

про стягнення 53 779,40 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Чорнобай-птиця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Торгпродсервіс» про стягнення 53 779,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 з відповідача на користь позивача стягнуто 243 153,63 грн. основного боргу, 48 630,73 грн. штрафу, 43 013,12 грн. пені, 11 480,35 грн. 3% річних, 63 420,92 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу № 69 від 10.12.2020 р., 6 145,48 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 9 218,22 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. У зв`язку із несвоєчасним виконанням боржником грошового зобов`язання в сумі 243 153,63 грн. (за договором) за період з 29.09.2023 р. по 13.01.2025 р. та грошового зобов`язання в сумі 425 062,45 грн. (за постановою суду апеляційної інстанції) за період з 14.01.2025 р. по 18.02.2025 р., позивачем нараховано на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 10 733,75 грн. та інфляційні втрати в сумі 43 045,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2550/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 910/2550/25 сторони повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 р. між Приватним акціонерним товариством "Чорнобай-птиця" (продавець) та Приватним підприємством "Торгпродсервіс" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 69, за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар партіями, згідно видаткових накладних та у відповідністю з замовленнями покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору.

За період з 15.02.2022 р. по 21.02.2022 р. продавцем поставлено покупцю товар на загальну суму 392 998,69 грн., який оплачено останнім на суму 149 845,06 грн. Заборгованість покупця перед продавцем складає 243 153,63 грн.

Вказані обставини встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця» до Приватного підприємства «Торгпродсервіс» про стягнення 409 698,75 грн., з яких: 243 153,63 грн. заборгованості, 48 630,73 грн. штрафу, 43 013,12 грн. пені, 63 420,92 грн. інфляційних втрат та 11 480,35 грн. 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 69 від 10.12.2020 р. в частині оплати товару у встановлений договором строк.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2024 р. у справі № 910/19521/23 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства "Торгпродсервіс" на користь Приватного акціонерного товариства "Чорнобай-птиця" 243 153,63 грн. основного боргу, 48 630,73 грн. штрафу, 43 013,12 грн. пені, 11 480,35 грн. 3% річних, 63 420,92 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу № 69 від 10.12.2020 р., 6 145,48 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 9 218,22 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Загальна сума до стягнення з ПП «Торгпродсервіс» на користь ПрАТ «Чорнобай-птиця» згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 склала 425 062,45 грн.

На виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва 06.02.2025 р. видано відповідний наказ.

18.02.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дерев`янчуком Сергієм Володимировичем відкрито виконавче провадження № 77246115 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 р. у справі № 910/19521/23.

В межах виконавчого провадження № 77246115 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дерев`янчуком С.В. стягнуто з боржника та перераховано стягувачу 425 062,45 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 106 від 19.02.2025 р. на суму 116 522,81 грн., № 108 від 20.02.2025 р. на суму 93 962,17 грн. та № 110 від 21.02.2025 р. на суму 214 577,47 грн.

21.02.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дерев`янчуком С.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 77246115.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції виконане боржником у повному обсязі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати на суму основної заборгованості за договором купівлі-продажу № 69 від 10.12.2020 р. (243 153,63 грн.) за період з 29.09.2023 р. (з наступного дня дати до якої здійснювалося нарахування санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України в межах справи № 910/19521/23) по 13.01.2025 р. (дата, що передувала прийняттю постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/19521/23), а також 3% річних та інфляційні втрати на суму 425 062,45 грн. за період з 14.01.2025 р. (дата постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/19521/23) по 18.02.2025 р. (дата, що передує першому зарахуванню коштів на рахунок стягувача в межах виконавчого провадження).

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18.

Отже, вирішення судом спору та стягнення грошових коштів за рішенням суду (постановою суду апеляційної інстанції), не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення заборгованості у Приватного підприємства "Торгпродсервіс".

У даному випадку, підставою виникнення грошового зобов`язання ПП "Торгпродсервіс" у спірних правовідносинах є договір поставки купівлі-продажу № 69 від 10.12.2020 р., неналежне виконання якого відповідачем і зумовило звернення ПрАТ «Чорнобай-птиця» до суду.

При цьому, суд наголошує на тому, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 не призвела до припинення зобов`язання, яке виникло на підставі вказаного договору, як і не стала підставою для виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд визнає необґрунтованими доводи позивача щодо підстав виникнення нового грошового зобов`язання відповідача на підставі постанови суду апеляційної інстанції та констатує неможливість застосування у даній справі норми ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, згідно з якою цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Поряд з цим слід зазначити, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Оскільки грошове зобов`язання ПП «Торгпродсервіс» виникло до прийняття постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 р. у справі № 910/19521/23 та припинилося 21.02.2025 р. (постанова про закриття виконавчого провадження), нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно зі ст. 625 ЦК України, у даній справі належить здійснювати на суму основного боргу, стягнуту цим судовим рішенням до її повної сплати боржником, а саме - на суму 243 153,63 грн.

Неможливість проведення нарахувань на стягнуті постановою суду апеляційної інстанції суми судового збору обумовлена тим, що стаття 625 ЦК України допускає застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло у матеріальних правовідносинах, а судові витрати виникли саме у процесуальних правовідносинах.

Відсотки річних, пеня та штраф також не могли бути враховані позивачем при проведенні розрахунків, що прямо випливає зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тлумачення змісту норми згаданої статті дає підстави для висновку про те, що законодавець не передбачає можливості нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму 3% річних, пені та штрафу, нарахованих за попередній період. Аналогічні висновки стосуються і права на нарахування 3% річних на суму інфляційних втрат, пені та штрафу.

У цьому контексті слід зауважити, що покладення на відповідача обов`язку сплатити 3% річних, які нараховані на уже стягнуту загальну суму основного боргу та 3% річних, призведе до застосування більшої ставки відсотків річних, ніж та, що передбачена законом, що є недопустимим в умовах відсутності у матеріалах справи доказів погодження сторонами у договірному порядку іншої (збільшеної) відсоткової ставки.

Оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних, пені та штрафу є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Що стосується стягнутої згідно з постановою апеляційної інстанції суми інфляційних втрат, то з`ясовуючи можливість нарахування на неї інфляційних втрат у межах цієї справи, суд зазначає таке.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.11.2023 р. у справі № 921/489/22, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму «інфляційних втрат» як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Враховуючи порядок нарахування втрат від інфляції, який викладено вище, суд дійшов висновку, що нарахування у цій справі інфляційних втрат на суму основного боргу з урахуванням інфляції, стягнутої у межах справи № 910/19521/23, є можливим та узгоджується із практикою Верховного Суду, висновки якого є обов`язковими до врахування судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує, що у позивача наявне право на нарахування інфляційних втрат на стягнуті згідно з постановою суду апеляційної інстанції суми основного боргу у розмірі 243 153,63 грн. та інфляційних втрат у розмірі 63 420,92 грн., а також 3% річних, базою для нарахування яких є виключно сума стягнутого основного боргу.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем до матеріалів справи розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 40 772,65 грн., нараховані на стягнуті згідно з постановою суду апеляційної інстанції суми основного боргу у розмірі 243 153,63 грн. та інфляційних втрат у розмірі 63 420,92 грн., за період з 29.09.2023 р. по 13.01.2025 р., та за період з 14.01.2025 р. по 18.02.2025 р., а також 3% річних у сумі 10 152,50 грн., нараховані на суму основної заборгованості у розмірі 243 153,63 грн. за період з 29.09.2023 р. по 13.01.2025 р., та за період з 14.01.2025 р. по 18.02.2025 р.

Таким чином, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця».

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Торгпродсервіс» (04108, м. Київ, пров. Квітневий, буд. 1 Б, кв. 37, код 30757072) на користь Приватного акціонерного товариства «Чорнобай-птиця» (19900, Черкаська обл., Чорнобаївський р-н, смт. Чорнобай, вул. Черкаська, буд. 74, код 14215201) 40 772 (сорок тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 65 коп. інфляційних втрат, 10 152 (десять тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 50 коп. 3% річних, 2 293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) грн. 84 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА