ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року м.Дніпро Справа № 904/3781/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Крят Л.Б. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 (суддя Кеся Н.Б., повний текст якого підписаний 19.11.2024) у справі №904/3781/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг", в якому просить суд внести зміни до договору купівлі-продажу товарів №2156 від 21.09.2021 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору наступного змісту:

Додаткова угода

до договору №2156 від 21.09.2021р.

м. Запоріжжя 25 липня 2024р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ", в особі директора Євтушенка Кирила Юрійовича, який діє на підстав Статуту, з однієї сторони, та

Публічне акціонерне товариство АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ, в особі___________, який діє на підстав ________, з іншої сторони, враховуючи що виконання зобов`язань за договором №2156 від 21.09.2021р. (далі - Договір) до цього часу не відбулось, уклали угоду про наступне.

1. Сторони усвідомлюють, що закріплений законом принцип рівності сторін має на увазі під собою, що сторони мають не тільки рівні права, а й рівні обов`язки, а отже і рівну відповідальність. Принцип рівності сторін договору дозволяє досягти паритету тільки шляхом визначення рівноцінної відповідальності для обох сторін.

2. Викласти п.7.1 Договору в наступній редакції:

7.1 У випадку прострочення виконання будь якою стороною прийнятого на себе зобов`язання, ця Сторона сплачує іншій Стороні неустойку в розмірі 0,3% від суми простроченого або неналежно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату виконання зобов`язання.

3. Враховуючи наявність не виконаних Покупцем зобов`язань за Договором, Сторони узгодили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між; сторонами, які виникли з моменту укладення Договору.

ПРОДАВЕЦЬ ПОКУПЕЦЬ

________________ ________________

Євтушенко К.Ю.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що договір №2156 від 21.09.2021 припинив свою дію у частині основного зобов`язання, але продовжує свою дію в частинах виконання грошових зобов`язань і порядку застосування штрафних санкцій, а також їх похідних. Проте, встановлення у договорі відповідальності лише для однієї з його сторін суперечить принципам добросовісності, справедливості, пропорційності, розумності та рівності сторін договору. Позивач у позові вказує, що він звертався до Відповідача з пропозицією внести зміни до Договору, виключивши з нього оговорку про визначення неустойки у твердій сумі (не менш 500 доларів США). Відповідач не надав заперечень на отриману пропозицію, що свідчить про відсутність заперечень по суті пропозиції. Відповідач не повідомив про результати розгляду отриманої пропозиції. За відсутності заперечень на отриману пропозицію відсутній спір щодо самої пропозиції. А от неповідомлення про результати розгляду пропозиції наділили Позивача правом звернення до суду на підставі ч.4 статті 188 Господарського кодексу України. Позивач просить суд змінити договір згідно із запропонованою Відповідачем редакцією його умов. Виключення з Договору оговорки про визначення неустойки у твердій сумі (не менш 500 доларів США) відповідатиме принципам добросовісності, розумності, пропорційності, розумності та рівності сторін договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі №904/3781/24 позов залишено без задоволення.

Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" судові витрати покладено повністю на позивача.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", в якій просить змінити оскаржуване рішення, внести зміни до договору купівлі-продажу товарів № 2156 від 21.09.2021 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору у запропонованій Продавцем редакції.

При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на те, що підставою для внесення змін до договору є норма ст. 188 Господарського кодексу України, яка визначає наявність права Продавця на внесення змін до договору за єдиною підставою - вважає за необхідне змінити.

Відповідач у поясненнях просить апеляційну скаргу ТОВ "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі № 904/3781/24 залишити без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі № 904/3781/24 залишити без змін.

Вказує на те, що вимоги Позивача спрямовані на внесення змін до умов договору, строк дії якого закінчився.

Позивач у заяві від 11.03.2025 зазначає, що Договір припинив свою дію тільки у частині основного зобов`язання, і продовжує свою дію в частинах виконання грошових зобов`язань і порядку застосування штрафних санкцій (а також їх похідних).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.12.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/3781/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

18.12.2024 матеріали справи №904/3781/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

24.12.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 19.12.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м.Запоріжжя на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.24 у справі №904/3781/24; розгляд справи призначений у судовому засіданні на 28.04.2025.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги; представник позивача в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні 28.04.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

21.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (далі-Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Арселорміттал Кривий Ріг" (далі - Покупець) укладено Договір №2156 (далі-Договір).

Відповідно до умов Договору:

1.1. Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Продукцію (далі - Продукцію або Товар) за цінами, узгодженими у Специфікаціях) до даного Договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у Замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.

7.1. У випадку прострочення поставки Продукції проти строків обумовлених в Замовлених на поставку, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,3% від вартості недопоставленої Продукції, але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 500 доларів США на момент складання вимоги про сплату даних штрафних санкцій за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки Продукції.

Пунктом 7.2. договору сторони встановили наслідки на випадок прострочення поставки продукції більше ніж на 1 місяць, на випадок несвоєчасного надання супроводжуючих документів, а також на випадок поставки неякісної та некомплектної продукції, у випадку відмови Продавця від виконання договору тощо.

11.1. Договір набирає чинності з 14.09.2021 і діє по 31.12.2023, а в частині:

1. Порядку врегулювання спору встановленого даним Договором;

2. Порядку застосування штрафних санкцій;

3. Гарантійних зобов`язань;

4. Виконання грошових зобов`язань за даним Договором;

5. Зберігання Продукції з недоліками -

продовжує дію до повного виконання вказаних зобов`язань.

25 липня 2024 Позивач супровідним листом направив на адресу Відповідача для розгляду і підписання Додаткову угоду до договору №2156 від 21.09.2024 (арк.с. 7, 8) такого змісту:

Додаткова угода

до договору №2156 від 21.09.2021р.

м. Запоріжжя 25 липня 2024р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ", в особі директора Євтушенка Кирила Юрійовича, який діє на підстав Статуту, з однієї сторони, та

Публічне акціонерне товариство АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ, в особі___________, який діє на підстав ________, з іншої сторони, враховуючи що виконання зобов`язань за договором №2156 від 21.09.2021р. (далі - Договір) до цього часу не відбулось, уклали угоду про наступне.

1. Сторони усвідомлюють, що закріплений законом принцип рівності сторін має на увазі під собою, що сторони мають не тільки рівні права, а й рівні обов`язки, а отже і рівну відповідальність. Принцип рівності сторін договору дозволяє досягти паритету тільки шляхом визначення рівноцінної відповідальності для обох сторін.

2. Викласти п.7.1 Договору в наступній редакції:

7.1 У випадку прострочення виконання будь якою стороною прийнятого на себе зобов`язання, ця Сторона сплачує іншій Стороні неустойку в розмірі 0,3% від суми простроченого або неналежно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату виконання зобов`язання.

3. Враховуючи наявність не виконаних Покупцем зобов`язань за Договором, Сторони узгодили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між; сторонами, які виникли з моменту укладення Договору.

ПРОДАВЕЦЬ ПОКУПЕЦЬ

________________ ________________

Євтушенко К.Ю.

Відповіді Відповідача щодо укладення спірної Додаткової угоди матеріали справи не містять.

Вищевказані обставини і стали причиною спору.

Відмовляючи в позові, господарський суд прийшов до висновку, що Позивач не довів наявність підстав для внесення спірних змін договору тільки з тієї підстави, що договір є рамковим, або є пов`язаним із рамковою угодою. Позивач здійснює підприємницьку діяльність і усвідомлював умови договору під час його укладення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками господарського суду та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначив, що суд першої інстанції не розглядав положення статті 188 ГК України, оскільки саме ця стаття не вимагає для внесення змін до договору істотного порушення договору другою стороною.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних тверджень позивача з огляду на наступне.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Застосування такого правового наслідку, як зміна умов договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин

Отже, на розгляд суду можуть передаватися вимоги про внесення змін до договору чи його розірвання не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором.

Верховний Суд у своїй постанові від 31.08.2022 № 910/15264/21 звернув увагу на те, що внесення змін до договору за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Частиною 4 ст. 652 ЦК України визначено, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зазначила, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у ст.652 ЦК України. За загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання (абз.1 ч.1 ст.651 ЦК України). Припис абз.2 ч.1 ст.652 ЦК України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі ст.652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду (п.п. 87-89 постанови).

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (п.3 ч.1 ст.3, ч.1 ст.627 ЦК України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у ч.2 ст.652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч.4 ст.652 ЦК України), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору (п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17).

З огляду на наведене слід зазначити, що за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність умов, визначених як ст.ст.651-652 ЦК, так і ст. 188 ГК України, дотримання яких необхідне для зміни умов договору.

Крім того, вимоги Позивача спрямовані на внесення змін до умов договору, строк дії якого закінчився, як на дату звернення з проєктом додаткової угоди, так і на дату подачі позову до суду.

Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого господарського суду у справі № 904/3781/24, при ухваленні якого, з огляду на встановлені судом обставини, відсутні порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду зроблені на підставі повно та належно досліджених доказів із встановленням всіх необхідних обставин. Натомість доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені судом першої інстанції.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі №904/3781/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі №904/3781/24 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 29.04.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков