ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/3368/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Володимира Байталюка, за участю секретаря судового засідання Лілії Кушлак, розглянувши матеріали справи

за позовом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про розірвання договору та стягнення штрафних санкцій в сумі 82440 грн

Представники сторін:

від позивача - Панасенко Б. А.;

від відповідача - не з`явився.

1. Короткий зміст позовних вимог.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (40003, Сумська область, місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 28, ) звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у змісті якого просить суд розірвати укладений сторонами договір про закупівлю № 41 від 05.09.2024 та стягнути з відповідачки штрафні санкції у розмірі 82440,00 грн.

2. Короткий зміст заперечень проти позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідачка позовні вимоги не визнає в повному обсязі, а доводи, які наведені на їх обґрунтування, вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, дійсно 05.09.2024 між позивачем та відповідачем, за результатом процедури закупівлі UA-2024-08-21-010282-a в електронній системі закупівель Prozorro, було укладено договір поставки (ноутбуки) від 05.09.2024 № 41.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник (відповідач) зобов`язався у встановлений строк передати товар у власність покупця (позивача), а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк (термін) поставки (передачі) Товару: до 16 вересня 2024 року, згідно заявок. Термін поставки Товару - не більше 5 робочих днів з дня надання покупцем заявки постачальнику.

В свою чергу покупець направив лист на електронну скриньку постачальника 6 вересня 2024 року із вимогою поставити товар протягом 5 робочих днів, а також телефонними дзвінками до покупця контролював процес своєчасності виконання зобов`язань сторін. Постачальник вже 7 вересня 2024 року направив товар у повному обсязі на вказані у заявці реквізити покупця разом із супровідними документами (видаткова накладна підписана з боку постачальника, Гарантійний талон та документи, що підтверджують якість товару). Товар на той період успішно отримано без зауважень або претензій.

Таким чином, обов`язок передачі товару продавцем виконано із дотриманням умов та термінів договору та постійної комунікації із покупцем телефоном та e-mail.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунок за товар/частини товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідного(-их) рахунку(-ів) та видаткової(-их) накладної (-их).

Однак, станом на 7 жовтня 2024 року, що минули через 30 календарних днів з моменту передачі товару покупцю, ні станом на момент написання даного відзиву оплата покупцем за поставлений товар на рахунки продавця не надходила.

Також зазначає, що претензію № 45161/16.5/23/24 від 09.10.2024 з вимогою про усунення порушень умов договору щодо якості поставленого товару не отримувала. Відповідно до відстеження трекінгу Укрпошти за № 456 можна побачити, що 04 листопада 2024 року лист із претензією покупця повернувся відправнику та не був останній вручений.

Отримавши 4 листопада 2024 року повернутий без вручення лист позивач не застосував жодних інших наявних та відомих засобів зв`язку як це було, до прикладу, у момент заявки на отримання товару або телефонного контролю покупцем вчасності поставки.

Таким чином, про дані обставини та претензію відповідачці стало відомо із застосунку Дія про наявність позовної заяви вже після завершення строку дії договору та можливості вчинення своєчасних дій (строк дії договору до 31 грудня 2024 року).

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що у разі відмови постачальника замінити неякісний товар протягом строку встановленого в Договорі постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20 % від суми (вартості) поставленого неякісного товару.

Крім того, повідомляє, що в жодному випадку не відмовлялась від здійснення гарантійного ремонту, усунення недоліків або заміни поставлених ноутбуків, проте якщо замовник не звертався до останнього по гарантійний ремонт, то хоча би за умови наявності належних доказів про невідповідність по кожній одиниці товару для ознайомлення та прийняття рішення про заміну. Про це було повідомлено 13.02.2025 в тому числі і покупця окремим листом на електронну пошту разом із поясненням про несвоєчасне ознайомлення із претензією та готовністю здійснити заміну товару у випадку наявності належних доказів невідповідності кожної одиниці товару.

Також, з моменту передачі ноутбуків покупцю до подачі позову до суду покупець жодного разу не повідомив останню засобами телефонного зв`язку або засобами електронної пошти про обставини або направлену Укрпоштою претензію, навіть у випадку повернення її покупцю без вручення адресату 04.11.2025, хоча альтернативний спосіб повідомлення електронною поштою прямо передбачено п. 13.8.1 Договору і є миттєвим у випадку зацікавленості швидкої реакції контакту.

Враховуючи те, що останній не було відомо про таку претензію, то не вважає, що був факт відмови від вчинення дій стосовно заміни такої техніки, або залучення інших джерел для вирішення проблеми. Крім того, надані покупцем докази виявлених проблем із одним ноутбуком не можуть бути застосовані до штрафної санкції 20% до усієї партії ноутбуків (п. 5.6 та 5.7 Договору). Тим більше покупець не здійснював оплату, а «тестує» та утримує не оплачені ноутбуки вже 6-й календарний місяць з моменту передачі товару без застосування усіх можливих викладених у договорі засобів контактування, інформації обміну повідомлень у системі Prozorro та відкритих джерелах. Активне листування на електронну пошту розпочалось тільки після подання звернення покупця до суду після завершення терміну дії договору.

Отже, як видно з наведеного відповідачка свої зобов`язання за Договором поставки (ноутбуки) виконала вчасно та у повному обсязі, що є підставою для відмови у позові.

Надіслані відповідачу докази, що підтверджують результати діагностики лише одного з вісімнадцяти ноутбуків із датою перебування в ремонті раніше терміну фактичної поставки товару та одночасного перебування ноутбука у двох містах України - не є належними та достовірними. Та не можуть свідчити про невідповідність інших 17 ноутбуків.

Документально підтверджено відповідачем у даному відзиві належність, сертифікацію та безпечність експлуатації даних ноутбуків для українського ринку.

Документально підтверджений отриманий витяг шляхом запиту через форму сайту виробника Lenovo до системи обліку виробника із визначенням кінцевої країни експлуатації по серійному номеру поставленого ноутбука.

Факт відсутності своєчасної оплати за поставлений товар та звернення на діагностику до місцевого сервісного центру в обхід постачальника свідчить про не бажання позитивно вирішити складності експлуатації безпосередньо із покупцем.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та розірвати діючий договір із зобов`язанням позивача повернути не оплачений товар відповідачу.

3. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024 позовну заяву передано до провадження судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 31.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.01.2025.

15.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконферцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 20.01.2025 задоволено заяву представника позивача Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Панасенка Богдана Анатолійовича, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.01.2025 на адресу Господарського суду Чернівецької області від відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в якому просить суд надати час для отримання правничої допомоги.

У судовому засіданні, 27.01.2025, суд постановив протокольну ухвалу якою задоволено клопотання відповідачки та відкладено підготовче засідання на 14 лютого 2025 року о 10 год. 15 хв. в залі судових засідань № 1, третій поверх. Судове засідання призначено в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Б. А. з використанням власних технічних засобів.

12.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що згідно з частинами другою-четвертою статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Також зазначає, що після відкриття провадження, позивачем вдруге здійснювалися заходи щодо можливого досудового врегулювання спору (на електронну поштову скриньку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10 лютого 2025 року було повторно направлено претензію.

Крім того, надано інформацію щодо підтвердження статусу Сервісного центру F1center (ТОВ «Ф1 Продакшн»), як авторизованого партнера компанії Lenovo.

Повідомляє, що ноутбук (1 шт.), про який йде мова у позовній заяві, Lenovo був наданий сервісному центру виключно на діагностику.

Також вказує на те, що ноутбуки Lenovo V15 G4 AMN Business Black, які були поставлені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , згідно договору про закупівлю від 05.09.2024 № 41 у кількості 18 одиниць зберігаються у заводській упаковці, перебувають у стані нових та не використовуються позивачем.

13.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні, 14.02.2025, суд постановив протокольну ухвалу якою відкладено підготовче засідання на 28 лютого 2025 року о 10 год. 20 хв. в залі судових засідань № 1, третій поверх. Судове засідання призначено в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Б. А. з використанням власних технічних засобів. Запропоновано представнику позивача до початку наступного засідання надати суду свої письмові заперечення щодо відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні, 28.02.2025, суд постановив протокольну ухвалу якою з власної ініціативи продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18 березня 2025 року о 09 год. 40 хв. в залі судових засідань № 1. Зобов`язано позивача до початку наступного судового засідання надати суду відповідь на відзив на позовну заяву з детальним обґрунтуванням та доказами. Судове засідання призначено в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Б. А. з використанням власних технічних засобів.

11.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що позивачем не оплачено партію товару.

Однак, позивач і не має наміру здійснювати оплату за товар у разі його невідповідності погодженій специфікації, оскільки така специфікація є невід`ємною частиною договору та визначає істотні характеристики поставки.

Відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, оплата здійснюється за товар, який відповідає встановленим вимогам щодо якості, кількості, комплектності та інших характеристик, передбачених угодою між сторонами.

Таким чином, твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку зі сплати коштів є безпідставним, оскільки воно не враховує істотні обставини справи, зокрема факт невідповідності поставленого товару умовам договору. Зобов`язання зі сплати виникає виключно за умови належного виконання постачальником своїх договірних обов`язків, що включає поставку товару відповідної якості, кількості та характеристик, визначених специфікацією.

Відповідач, заявляючи про нібито порушення з боку позивача, ігнорує принципи належного виконання договірних зобов`язань, а також приписи чинного законодавства щодо прав покупця у разі отримання неякісного чи неналежного товару. Таким чином, позиція відповідача є необґрунтованою, суперечить фактичним обставинам справи та не витримує жодної критики з точки зору права, логіки та здорового глузду.

Більше того, зазначене питання щодо оплати за поставку товару не має жодного відношення до предмета спору, яким є розірвання договору поставки, оскільки правова природа таких вимог є різною. Розірвання договору передбачає припинення зобов`язальних правовідносин між сторонами на майбутнє, тоді як питання оплати товару стосується належного виконання зобов`язань за договором, які виникли до його розірвання. Таким чином, вимоги про оплату товару не можуть розглядатися в межах цієї справи, оскільки вони не впливають на вирішення питання щодо припинення договірних відносин.

Крім того, вважає обґрунтованими гарантійні зобов`язання постачальника, що поширюються на товар, який фактично прийнятий Замовником та призначений для експлуатації відповідно до його функціонального призначення. Гарантія має на меті забезпечити належну якість та безперебійну роботу товару, який відповідає договірним умовам, включаючи технічні характеристики, зазначені в специфікації.

У даному випадку поставлений товар не відповідає вимогам, визначеним у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору постачання. Виявлені невідповідності свідчать про порушення зобов`язань відповідачки щодо належного виконання умов договору, а отже, товар не може вважатися таким, що прийнятий Замовником у розумінні застосування гарантійних зобов`язань.

Стосовно висновку про наявність на поставленому товарі операційної системи невстановленого зразка, відповідачка вкотре уникає належного доведення відповідності товару умовам договору. Замість надання доказів того, що на ноутбуках дійсно було встановлено та активовано ліцензійну версію операційної системи Windows 11 Pro відповідно до специфікації, відповідачка намагається перекласти відповідальність за виявлену невідповідність на позивача та сервісний центр, який здійснив діагностику.

Така позиція Відповідача є необґрунтованою та суперечить принципам належної правової поведінки, оскільки саме постачальник зобов`язаний забезпечити відповідність товару договірним вимогам, зокрема щодо попередньо встановленого програмного забезпечення. Відсутність підтверджень про наявність та активацію ліцензійної версії Windows 11 Pro свідчить про неналежне виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань та підтверджує правомірність претензій Позивача.

Також, наголошує на важливості використання саме ліцензійного програмного забезпечення, оскільки це є не лише питанням дотримання умов договору, а й гарантією безпеки, надійності та правомірності експлуатації товару. Використання неліцензійного або неналежним чином активованого програмного забезпечення створює значні ризики, зокрема щодо безпеки даних, можливості отримання оновлень, стабільності роботи пристрою та відповідності міжнародним стандартам.

Замовник не ставить під сумнів офіційний статус імпортера чи дистриб`ютора ноутбуків та не висловлює критики щодо можливості здійснення стороннього імпорту. Позиція Замовника не спрямована на оскарження самого факту постачання товару або його походження, а виключно на дотримання умов договору, зокрема відповідності поставленого товару специфікації, що є невід`ємною частиною угоди.

Основним предметом занепокоєння Замовника є порушення з боку постачальника договірних зобов`язань, зокрема виявлена невідповідність характеристик поставленого товару визначеним технічним параметрам. Окремо варто звернути увагу на невідповідність серійних номерів, зазначених на упаковці, та тих, що розміщені на наліпці самого ноутбука. Така невідповідність може свідчити про порушення процедур постачання, зокрема можливу заміну комплектуючих, невідповідність офіційній документації або навіть сумнівність гарантійного обслуговування даного товару.

18.03.2025 представників сторін було повідомлено, що судове засідання не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Байталюка В. Д. у відпустці.

19.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів в якому наголошує, що поставлений товар не відповідає специфікації та критеріям якості, які були чітко визначені в договорі про закупівлю, що є грубим порушенням договірних зобов`язань та надає лист про діагностику та відповідь на даний лист.

Ухвалою суду від 19.03.2025 призначено підготовче засідання на 24.03.2025 в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Богдана Анатолійовича з використанням власних технічних засобів.

21.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідачки надійшли додаткові пояснення в яких звертає увагу суду на те, що на момент подання позовної заяви позивачем про сплату штрафних санкцій було надано висновки про діагностику ноутбуків у кількості 1 штук, а не усіх 18 штук ноутбуків які були поставлені.

Також зазначає, що позивач усі документальні обґрунтування щодо якості товару будує на підставі висновків ТОВ «Ф1 Продакшн» та ТОВ «Спектра-АС», які не є авторизованими уповноваженими сервісними центрами виробника Lenovo.

Висновки надані такими компаніями не мають відношення до документальних підтверджень відповідності ноутбуків в якості висновків уповноважених осіб виробника Lenovo, яким достеменно відомо, що саме має входити до заводської комплектації ноутбука.

Також слід зауважити, що укладання договору будь-якої особи із авторизованим сервісним центром виробника Lenovo не змінює статус такої особи на уповноважену особу виробника Lenovo або уповноважений представник виробника. Такий договір в жодному випадку не надає будь-яких повноважень або дозволів на здійснення самостійного гарантійного ремонту, надання висновків, підтвердження відповідності (або не відповідності) та підтвердження заводської комплектації в якості уповноваженої особи виробника Lenovo.

Отримання такого статусу виробника Lenovo передбачає повноваження на проходження періоду навчання інженерів сервісного центру та отримання статусу належного технічного рівня від виробника для можливості втручання у обладнання та його діагностики. Таких повноважень виробника не мають особи ТОВ «Ф1 Продакшн» та ТОВ «Спектра АС» які мали неавторизовану виробником можливість втрутитись у компоненти ноутбуку та самостійно надавати висновки про компоненти.

Таким чином вважає, що позивачем не надано належні докази від уповноважених на проведення діагностики осіб виробника Lenovo. Підтвердження статусу та повноважень від виробника ТОВ «Ф1 Продакшн» та ТОВ «Спектра АС» не було надано позивачем, адже таких документів не існує. Докази у якості висновків долучені позивачем підтверджені не авторизованими виробником Lenovo джерелами та не маючими на те повноважень особами. Для діагностики або проведення ремонту силами Відповідача Позивач ніколи не звертався, жодних дефектних актів згідно умов договору про «тривале завантаження ноутбуків» не надавав, одразу звернувся по втручання до неуповноважених осіб, що призвело до доступу до комплектуючих ноутбука, на підставі яких робляться необґрунтовані висновки про серійні номери комплектуючих ноутбука, а не самого серійного номеру пакування та серійного номеру пристрою маніпулюючи та підмінюючи поняття у висновку термінами «серійний номер пристрою» та «серійний номер на підставі комплектуючих пристрою».

У судовому засіданні, 24.03.2025, суд постановив протокольну ухвалу якою закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 14 квітня 2025 року. Судове засідання призначено в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Б. А. з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні, 14.04.2025, постановив протокольну ухвалу якою відкладено розгляд справи по суті на 17 квітня 2025 року. Судове засідання призначено в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за участю представника позивача Панасенка Б. А. з використанням власних технічних засобів.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Представник позивача у судовому засіданні, 17.04.2025, виступив з промовою (заключним словом), в яких посилався на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату та час слухання справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та доставлена до електронного кабінету відповідачки 15.04.2025 о 13:14 год.

У судовому засіданні 17.04.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосоване ним законодавство.

Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції проведено запит пропозицій постачальників на закупівлю ноутбуків (оголошення UA-2024-08-21-010282-а на офіційному майданчику Прозорро).

За результатами автоматичної оцінки пропозиції електронною системою закупівель та внаслідок відхилення попередніх учасників замовником/позивачем у зв`язку з їх відмовою від укладання договору, переможцем визначено фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач), з якою укладено договір про закупівлю № 41 від 05.09.2024 (далі - Договір), який відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», опублікований в електронній системі закупівель та є загальнодоступною інформацією.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язався у встановлений строк передати товар у власність покупця ноутбуки, відповідно до коду ДК 021:00-4 - машини для обробки даних (апаратна частина), а покупець в свою чергу зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього визначену грошову суму.

В пункті 2.1 Договору зазначено, що номенклатура, кількість, ціна, технічні та якісні характеристики Товару були визначені у Специфікації до даного Договору, що є Додатком 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Кількість придбаних ноутбуків відповідно до Договору становить 18 штук.

Відповідно до умов Договору визначено місце поставки Товару: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28.

Загальна сума Договору становить 412200,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк (термін) поставки (передачі) Товару: до 16 вересня 2024 року, згідно заявок. Термін поставки Товару - не більше 5 робочих днів з дня надання покупцем заявки постачальнику.

06.09.2024 відповідно до пункту 5.1 Договору Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України надіслало Постачальнику інформацію щодо поставки ноутбуків.

Постачальник 7 вересня 2024 року направив товар у повному обсязі на вказаній у заявці реквізити покупця разом із супровідними документами (видаткова накладна підписана з боку постачальника, Гарантійний талон та документи, що підтверджують якість товару). Товар на той період успішно отримано без зауважень або претензій. Таким чином, обов`язок передачі товару продавцем виконано із дотриманням умов та термінів договору та постійної комунікації із покупцем телефоном та e-mail.

За результатом закупівлі, у розпорядженні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають ноутбуки Lenovo V15 G4 АМN Business Black (82YUOOYDRA) в кількості 18 одиниць (серійні номери: PF4MDOFO, PF4MCVVб, PF4МNNB2, PF4МWКLR, PF4МNJAX, PF4MA 7F6, PF4MBROC, PF4MD2QG, PF4MNRJZ, PF4MDOBN, PF4МNJOO, PF4MC1PJ, PF4N2КFG, РF4МСУМ2, PF4МNRV7, PF4:l'v1AOL2, PF4MASBZ, PF4MBXAZ).

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунок за товар/частини товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками Сторін відповідного(-их) рахунку(-ів) та видаткової(-их) накладної (-их).

Однак, позивачем оплату за поставлений товар не було здійснено.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 частини першої статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 202 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 ГПК України).

Позивач відзначає, що поставлений йому товар не відповідає умовам Договору:

- поставлений товар (ноутбуки) не відповідає технічним характеристикам, зазначеним у специфікації (додаток до договору);

- серійні номери на упаковці, пристрої та в системі BIOS не збігаються.

- поставлений товар не був офіційно ввезений в Україну через уповноважених дистриб`юторів;

- виявлені ознаки сумнівного походження товару (наприклад, пристрої офіційно постачалися до інших країн, але не до України);

- відсутність ліцензійної операційної системи Windows 11 Pro, яка передбачена специфікацією;

- поставка пристроїв із заводською конфігурацією, яка відрізняється від заявленої;

- відсутність відповіді на претензію від Позивача щодо усунення порушень договору, що порушує принципи добросовісності та співпраці.

- упаковка товару не містила достовірної та доступної інформації, як передбачено договором і чинним законодавством.

Вказані порушення умов Договору відповідачкою підтверджуються, на думку позивача, довідкою про проходження гарантійного ремонту та листом про діагностику ноутбуків ТОВ «Ф1 Продакшн».

Проте, суд не може погодитися з такою позицією позивача, з наступних підстав.

Технічні та якісні характеристики товару (ноутбуків) за Договором погоджені сторонами в Специфікації до Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, шо поставлений позивачу товар згідно апаратної частини відповідає вимогам Специфікації.

Позивач стверджує, що товар не відповідає вимогам Специфікації у частині, що полягає у встановленні не ліцензійного програмного забезпечення Windows 11 Pro.

Загальновідомо, що власником програмного забезпечення Windows є транснаціональна компанія MICROSOFT з виробництва програмного забезпечення Сполучених Штатів Америки.

Отже, підтвердити, або спростувати факт ліцензійності програмного забезпечення Windows встановленого на придбаних позивачем ноутбуках може виключно авторизований, або офіційний представник компанії MICROSOFT в Україні.

Також, суд зауважує, що встановити країну походження поставлених за Договором ноутбуків виробництва компанії Lenovo, їх серійні номери та заводську комплектацію може виключно авторизований, або офіційний представник компанії Lenovo в Україні.

За вимогами пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов`язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що позивачем не надано суду належних доказів невідповідності товару (ноутбуків) умовам Договору. Зокрема, у матеріалах справи відсутні належні докази про те, що ТОВ «Ф1 Продакшн» та ТОВ «Ф1 Компані» є авторизованими, або офіційними представниками компанії Lenovo та Microsoft в Україні.

Так, суд не приймає до уваги наданий позивачем іноземною мовою без перекладу українською мовою сертифікат стосовно ТОВ «Ф1 Компані». Тому, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи документальних підтверджень статусу авторизованого представника (сервісного центру) компанії Lenovo в Україні ТОВ «Ф1 Компані» суд також не приймає до уваги договір про виконання робіт із сервісного обслуговування від 02.01.2024 № 020124/1 укладений між ТОВ «Ф1 Компані» та ТОВ «Ф1 Продакшн», а також всі надані позивачем документи від ТОВ «Ф1 Продакшн» та ТОВ «Спектр АС».

5. Висновки суду.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами першою, другою та третьою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина перша статті 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain).

У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів невідповідності поставленого відповідачкою товару умовам Договору, таким чином суд відмовляє у задоволенні позову.

6. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини першої, частиною четвертою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи приписи статті 129 ГПК України, сплачений судовий збір необхідно залишити за позивачем у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення штрафних санкцій в сумі 82440,00 грн.

Позивач - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (40003, Сумська область, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, ).

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення (якщо оголошено вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складання повного судового рішення).

Повне рішення складено та підписано 28.04.2025.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/