РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025Справа № 910/15280/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текама"

про визнання трудових відносин припиненим

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 , Онишко В.М.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текама" (далі - ТОВ "Текама", відповідач) про визнання трудових відносин припиненими.

Позов мотивований тим, що 08.09.2008 ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ТОВ "Текама" (протокол засідання загальних зборів № 3 від 08.09.2008), проте, станом на дату подачі цього позову реєстрацію відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відомостей про керівника товариства не проведено, у зв`язку з чим позивач фактично вважається діючим директором товариства, чим порушуються її трудові права, зокрема, право бути звільненим із займаної посади.

У позові ОСОБА_1 просить визнати припиненими трудові відносини з ТОВ "Текама" з 08.09.2008 року, у зв`язку зі звільненням її із займаної посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву на позов не подав, його позиція з приводу наявного спору суду невідома.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, враховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання від 27.02.2025, підготовче провадження було закрите, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та обґрунтували, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 01.06.2006 було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Текама", про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 0017561.

Відповідно до розділу І статуту ТОВ "Текама" засновником (учасником) товариства є: Компанія "Текама Лімітед", місцезнаходження: Кіпр, 1097, 4 Керма Білдінг, 6, 601, Нікосія, Діагороу, розмір частки: 35000,00 грн.

Установчими зборами ТОВ "Текама" ОСОБА_1 була обрана на посаду директора товариства, про що був складений протокол установчих зборів учасників № 1 від 26.05.2006 та виданий наказ № 1 від 05.06.2006 про призначення на посаду директора ТОВ "Текама", що також підтверджується записом у трудовій книжці позивача та довідкою № 10154/06 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 05.06.2006.

Також встановлено, що 08.09.2008 ОСОБА_1 була звільнена з посади директора ТОВ "Текама" за власним бажанням (протокол № 3 засідання загальних зборів учасників від 08.09.2008) за ст. 38 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до її трудової книжки.

Проте, як стало відомо позивачу з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час оформлення на державну службу, ОСОБА_1 значиться директором ТОВ "Текама" станом на вересень 2024 року.

03.09.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про звільнення з посади директора, в якій поставила питання про зібрання загальних зборів, направивши цінний лист з описом вкладення на юридичну адресу ТОВ "Текама" поштове відправлення № 316).

Однак відповіді на вказану заяву ОСОБА_1 не отримала, поштове відправлення № 316 повернулося за зворотною адресою.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що юридичну особу-засновника та єдиного учасника відповідача - Компанію "Текама Лімітед" (код НЕ 195092) було припинено, а довірена особа ТОВ "Текама" - Дахновський Л. є громадянином РФ, що підтверджується наявною у справі довіреністю на представництво товариства, відтак, ОСОБА_1 позбавлена можливості ініціювати скликання загальних зборів товариства для належного вирішення питання про припинення трудових відносин.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказує, що невнесення відповідачем запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про її звільнення як директора, порушує право позивача на припинення трудових відносин та вільне обрання місця роботи.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі № 910/7164/19, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси.

За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно з рішеннями Конституційного Суду України від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Отже відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Згідно з ч. 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно з ч. 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

За загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників або в окремих випадках - наглядової ради товариства. Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе визначену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Як вже зазначалось та вбачається з матеріалів справи, 08.09.2008 за ініціативою ОСОБА_1 відбулись загальні збори учасників товариства, якими було вирішено звільнити її з посади директора ТОВ "Текама" за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (протокол засідання загальних зборів учасників № 3 від 08.09.2008), проте, відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідачем внесені не були.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до реєстру вносяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 вказаного Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 25 вказаного Закону суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.02.2020 у справі № 914/393/19, як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, виходячи із вищевикладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з товариством має супроводжуватись виключенням відомостей про директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У даному випадку невнесення відповідачем до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про звільнення ОСОБА_1 з посади директора, покладає на позивача обов`язки посадової особи ТОВ "Текама" проти її волі та порушує законні права та інтереси позивача.

Водночас Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 наголосив на тому, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для визнання припиненими трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ "Текама" з 08.09.2008 у зв`язку зі звільненням позивача з посади директора на підставі частини першої ст. 38 КЗпП України, відтак - позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текама" про визнання трудових відносин припиненим задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Текама" (01001, м. Київ, вул.. Хрещатик, 16, офіс 506, ідентифікаційний код 34430082) з 08.09.2008, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Текама" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 16, офіс 506, ідентифікаційний код 34430082) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Вступну та резолютивну частини оголошено в судовому засіданні 17 квітня 2025 року

Повне рішення складене 28 квітня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.