ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/98/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

№907/98/25

за позовом фізичної особи підприємця Савко Ігоря Михайловича, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Бабаї,

до Приватного підприємства "ТД ПЕРЕМОГА", Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Оноківці,

про стягнення суми 212 275, 99 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 212 275, 99 грн. з яких 200 000,00 грн. заборгованості з повернення попередньої оплати за товар, 1 903,03грн. річних та 10 372,96 грн. інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем положень ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа № 907/98/25, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.02.2025 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 03.02.2025 р. була надіслана відповідачу 03.02.2025 р. та як вбачається з довідки про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету 03.02.2025 р.

Відповідач Приватне підприємство "ТД ПЕРЕМОГА", згідно з відзивом на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що між Позивачем та Відповідачем не існує жодних усних домовленостей, а також жодного письмового договору, який би свідчив про обов`язок Відповідача на виготовлення «МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЙ» або його поставку (перевезення) на адресу Відповідача або Позивача. А у матеріалах справи відсутні будь-які докази Позивача про те, що останній в період з 16.05.2024 року по дату звернення до суду з даною позовною заявою, звертався до Відповідача з відповідним замовленням на виготовлення або перевезення «МЕТАЛОКОНСТРУКДІЇ».

За доводами відповідача, Позивачем також не зазначено, який саме товар (найменування товару, кількість, якість, вага та ін.) Відповідачу належить передати Позивачу. Оскільки не погодження найменування товару, кількості, якості, ваги та ін. між сторонами, може призвести до розбіжностей у домовленостях, а також понести за собою додаткових фінансових та часових витрат.

Тому, вважає, що вини Відповідача за не передачу «МЕТАЛОКОНСТРУКЦІЇЇ» не вбачається. Відсутність конкретизованого переліку товару, позбавляє можливості Відповідача виконати умови договору оферти.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством "ТД ПЕРЕМОГА", (далі Відповідач) виставлено Фізичній особі підприємцю Савко Ігорю Михайловичу (далі Позивач) рахунок на оплату №850 від 16 травня 2024 р. за товар «металоконструкції» в кількості 1 шт. вартістю 200 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з платіжною інструкцією №271 від 15.05.2024 р. з призначенням платежу «Оплата за металоконструкції згідно рахунку №850 від 16.05.2024 р. в тому чиcлі ПДВ 33 333,33 грн.» Позивачем здійснено оплату рахунку на користь Відповідача в 200 000,00 грн.

За доводами позивача 16.05.2024 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу (поставки), відповідно до умов якого Відповідач взяв на себе зобов`язання передати у власність Позивачу металоконструкції вартістю 200 000,00грн., а Позивач зобов`язався прийняти від Відповідача металоконструкції вартістю 200 000,00грн. та сплатити Відповідачу 200 000,00грн.

Водночас, обумовлені металоконструкції доставлені не були. У зв`язку з чим, позивачем засобами поштового зв`язку надіслано відповідачу листи вимоги № 2309/01 - С від 23.09.2024 р., № 2810/02 - С від 28.10.2024 р., в яких зокрема, вимагає у Приватного підприємства «ТД ПЕРЕМОГА» передати товар у власність Савко Ігорю Михайловичу (через його уповноваженого представника).

Разом з тим, вказані вимоги поштовим зв`язком позивачу доставлені не були.

Крім того, позивачем надіслано відповідачу вимогу № 0612/03 - С від 06 12.2024 р. про повернення перерахованих коштів. Вказана вимога отримана Позивачем 06.02.2025 р.

Однак, зазначена вимога залишена позивачем без відповіді та задоволення, що стало приводом звернення позивача до суду з позовними вимога про стягнення суми 200 000,00 грн. попередньої оплати.

Крім основної суми боргу, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми 1 903,03 грн. річних та 10 372,96 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормою частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання - кредитор вправі вимагати виконання обов`язку від боржника. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

За доводами позивача, 16.05.2024 Відповідач звернувся до Позивача з офертою щодо придбання Позивачем у Відповідача металоконструкцій вартістю 200 000,00 грн.

Водночас, відповідач стверджує, що між Позивачем та Відповідачем не існує жодних усних домовленостей, а також жодного письмового договору, який би свідчив про обов`язок Відповідача на виготовлення металоконструкцій або його поставку (перевезення) на адресу Відповідача або Позивача.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В матеріалах справи міститься рахунок на оплату №850 від 16 травня 2024 р. за товар «металоконструкції» в кількості 1 шт. вартістю 200 000,00 грн з ПДВ. виставлений Приватним підприємством "ТД ПЕРЕМОГА", Фізичній особі підприємцю Савко Ігорю Михайловичу.

Згідно з платіжною інструкцією №271 від 15.05.2024 р. з призначенням платежу «Оплата за металоконструкції згідно рахунку №850 від 16.05.2024 р. в тому чиcлі ПДВ 33 333,33 грн.» Позивачем здійснено оплату рахунку на користь Відповідача в 200 000,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, виставлення відповідачем позивачу рахунку на оплату №850 від 16 травня 2024 р. та факт оплати такого рахунку позивачем, беззаперечно свідчить про укладення договору між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб (шляхом обміну листами, направлення позивачем на адресу відповідача рахунку на оплату та сплата такого рахунку тощо).

За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 р. у справі № 910/12382/17).

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання Відповідачем обов`язку з поставки товару та ним не надано суду жодних доказів у спростування цього.

Згідно листів вимог, які надіслано відповідачу, № 2309/01 - С від 23.09.2024 р., № 2810/02 - С від 28.10.2024 р., позивач зокрема, вимагав у Приватного підприємства «ТД ПЕРЕМОГА» передати товар у власність Савко Ігорю Михайловичу.

Разом з тим, вказані вимоги поштовим зв`язком позивачу доставлені не були.

Крім того, позивачем надіслано відповідачу вимогу № 0612/03 - С від 06 12.2024 р. про повернення перерахованих коштів.

Як вбачається з відстеження поштового відправлення №373 вказана вимога отримана відповідачем 06.02.2025 р.

Відповіді на вимогу, матеріали справи не містять, як і не містять доказів поставки товару на суму 200 000,00 грн. чи повернення вказаної суми.

У зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача про стягнення суми 200 000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, які фактично зводяться до тверджень про відсутність будь яких договірних відносин між сторонами, судом до уваги не береться, оскільки спростовується матеріалами справи та вищенаведеними висновками суду.

Крім основної суми боргу, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми 1 903,03 грн. річних та 10 372,96 грн. інфляційних втрат за період просторочення з 08.10.2024 по 31.01.2025.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (ч. 2 ст. 530 ЦКУ).

Як встановлено матеріалами справи згідно листів вимог № 2309/01 - С від 23.09.2024 р., № 2810/02 - С від 28.10.2024 р., позивач зокрема, вимагав у Приватного підприємства «ТД ПЕРЕМОГА» передати товар у власність Савко Ігоря Михайловича.

Водночас, вимогою № 0612/03 - С від 06 12.2024 р. позивач вимагав повернути грошові кошти. Вказана вимога отримана Позивачем 06.02.2025 р.

Таким чином, відсутні правові підстави для нарахування відсотків річних та інфляційних втрат за заявлений період, а відтак позовні вимоги про стягнення суми 1 903,03 грн. річних та 10 372,96 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи підприємця Савко Ігоря Михайловича, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Бабаї, до Приватного підприємства "ТД ПЕРЕМОГА", Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Оноківці, про стягнення суми 212 275, 99 грн. підлягають задоволенню частково в розмірі 200 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в сумі 2 400,00 грн

Керуючись ст. ст. 20, 41, 42, 46, 73-79, 86, 129, 216, 222, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного Підприємства "ТД ПЕРЕМОГА" (89412, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Оноківці, вул.Кар`єрна, будинок 25, ) на користь фізичної особи підприємця Савко Ігоря Михайловича, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму 200 000,00 грн (двісті тисяч гривень 00 коп.) попередньої оплати, а також суму 2 400,00 грн (дві тисячі чотириста гривень 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.05.2025

Суддя О.Ф. Ремецькі