ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р. Справа№ 925/1348/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.01.2025

у справі № 925/1348/24 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП»

до ОСОБА_1

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «АГРОТРЕЙД ГРУПП» (далі - позивач; ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП»; апелянт; скаржник) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - відповідач; ОСОБА_1 ) про стягнення 50 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.08.2022 у справі № 925/200/22 стягнуто з ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76 000,00 грн. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 стягнуто з ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на користь ОСОБА_1 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які були сплачені позивачем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 (101 000,00 грн). На думку позивача, відповідач з 18.09.2015, як учасник підприємства, є солідарним боржником з позивачем, оскільки не вніс свою частку до статутного капіталу підприємства. А оскільки позивач одноособово виконав зобов`язання за рішеннями суду у справі № 925/200/22, а також враховуючи висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2023 у справі № 925/200/22, керуючись положеннями статті 544 Цивільного кодексу України, позивач набув права на зворотну вимогу (регрес) до солідарного боржника, тобто відповідача у рівній частці, тобто у сумі 50 500,00 грн.

Рішенням Господарського Черкаської області від 23.01.2025 в позові відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки позивачем не доведено порушення його прав чи законних інтересів, а також те, що ні Статутом позивача, ні законодавством України, не встановлено обов`язку учасника приватного підприємства нести відповідальність у вигляді відшкодовування сплачених на користь іншої особи коштів в межах невнесеного вкладу, позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/1348/24 від 23.01.2025 та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не вірно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, не враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 11.12.2023 у справі № 925/200/22.

Апелянт зазначає, що всупереч змісту постанови Верховного Суду викладеної у постанові від 11.12.2023 року у справі № 925/200/22, та наданим доказам, суд першої інстанції зазначив, що висновок про застосування норм права, зокрема, про наслідки невнесення учасником додаткового вкладу до статутного капіталу не дозволяє заявити позивачем вимоги відповідачу.

Позивач вказує, що місцевий господарський суд не врахував, що для ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» рішення суду у справі № 925/200/22 породило зобов`язання, у якому відповідач є солідарним боржником.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025 справу № 925/1348/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 10.02.2025 заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кравчука Г.А., суддів Тищенко О.В., Тарасенко К.В., про самовідвід від розгляду справи № 925/1348/24 задоволено. Матеріали справи № 925/1348/24 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Розпорядження від 13.02.2025 № 09.1-07/78/25 та витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025, апеляційна скарга у справі № 925/1348/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.01.2025 у справі № 925/1348/24, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1348/24.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа від 28.02.2025 до електронних кабінетів останніх.

05.03.2025 на адресу апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до наказів Господарського суду Черкаської області від 10.05.2023 про стягнення 76 000,00 грн та 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, у зобов`язанні, яке виникло на підставі судових рішень у справі № 925/200/22 - ОСОБА_1 є стягувачем, а не боржником.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

07.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Черкаської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 24.02.2025, надійшли матеріали справи № 925/1348/24.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням загальних зборів учасників ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП», яке оформлено Протоколом №17/09 (далі - Протокол) від 18.09.2015, вирішено вивести ОСОБА_2 зі складу учасників ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» з передачею належної йому частки у статутному капіталі підприємства у розмірі 9 500 000,00 грн, що складає 100% статутного капіталу підприємства у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 50% статутного капіталу кожному, тобто по 4 750 000,00 грн (пункт 1 Протоколу).

У зв`язку із набуттям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 часток у статутному капіталі підприємства вирішено включити їх до складу учасників підприємства та вважати учасниками підприємства, які володіють в сукупності 100% статутного капіталу підприємства (пункт 2 Протоколу).

У зв`язку із торгово-виробничою необхідністю вирішено збільшити розмір статутного капіталу підприємства до 19 500 000,00 грн та розподілено статутний капітал наступним чином:

- частка ОСОБА_3 складає 9 750 000,00 грн, відповідно 50 відсотків та 50 часток у статутному капіталі;

- частка ОСОБА_1 складає 9 750 000,00 грн, відповідно 50 відсотків та 50 часток у статутному капіталі (пункт 3 Протоколу).

Також цим рішенням загальних зборів вирішено затвердити та підписати нову редакцію статуту підприємства, а також провести державну реєстрацію змін до статутних документів підприємства відповідно до прийнятих на зборах рішень (пункт 4 Протоколу).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація змін до установчих документів ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» була проведена 22.09.2015, зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміни статутного або складеного капіталу.

Відповідачем було надано копію Статуту ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП», який затверджено загальними зборами учасників ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» (протокол № 08/07/17 від 08.07.2017) (далі - Статут).

Відповідно до пункту 1.2 Статуту учасниками та власниками підприємства є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Директор несе безпосередню відповідальність за виробничу, господарську, фінансову діяльність підприємства (пункт 8.9 Статуту).

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.08.2022 у справі № 925/200/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023, відмовлено у задоволенні позову ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» про стягнення з ОСОБА_1 4 707 000,00 грн заборгованості, яка виникла у останнього у зв`язку з невиконанням пункту 3 протоколу № 17/09 загальних зборів учасників від 18.03.2015 про внесення коштів до статутного капіталу підприємства.

Постановою Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 11.12.2023 рішення Господарського суду Черкаської області від 12.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 у справі № 925/200/22 змінено. Виключено з їх мотивувальних частин висновки про застосування статті 18 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». У решті рішення місцевого суду та постанову апеляційного залишено без змін.

Під час розгляду справи № 925/200/22 Верховний Суд виснувався, що рішення про збільшення статутного капіталу, що було прийнято до набрання Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не є підставою для вимог щодо його примусового виконання, оскільки зобов`язання учасника зробити додатковий внесок у статутний капітал - є добровільним зобов`язанням майнового характеру, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Якщо учасник не вніс (неповністю вніс) додатковий внесок на виконання такого рішення, він не може бути зобов`язаний до цього судом. Однак він несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями товариства перед кредиторами у межах вартості невнесеної частини вкладу, і має обмеження на виплати дивідендів. Цей обов`язок виникає внаслідок того, що рішення про збільшення статутного капіталу було затверджено, а зміни до статуту товариства було зареєстровано без урахування фактично внесених учасниками додаткових вкладів і надалі не приведено у відповідність, що впливає на права та інтереси інших осіб (кредиторів товариства, інших учасників та товариства).

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.08.2022 у справі № 925/200/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023, стягнуто з ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76 000,00 грн.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 стягнуто з ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на користь ОСОБА_1 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Касаційні скарги ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 25.08.2022 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі № 925/200/22 залишено без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області від 25.05.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_2.

02.06.2023 ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» перерахувало 101 000,00 грн, у призначенні платежу зазначено: «Борг за ЗВП № НОМЕР_2 за наказом № 925/200/22 ПП «Агротрейд Групп» Без ПДВ».

Апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 925/200/22, вважає, що відповідач, як учасник приватного підприємства, який не вніс вклад до статутного капіталу підприємства, є солідарним боржником у зобов`язаннях позивача з моменту прийняття рішення загальними зборами 18.09.2015, тому і звернувся до господарського суду із позовом до відповідача як до солідарного боржника з вимогою про стягнення 1/2 заборгованості у порядку регресу.

З огляду на вказані фактичні обставини цієї справи колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача у порядку регресу коштів, які були сплачені позивачем самому відповідачу, у межах невнесеної відповідачем, як учасником підприємства, частки вкладу до статутного капіталу.

Спір щодо стягнення з відповідача додаткового вкладу до статутного капіталу позивача був предметом розгляду у справі № 925/200/22. Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судова палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів у справі № 925/200/20 виснувала таке:

1. рішення про збільшення статутного капіталу, що було прийнято до набрання чинності Законом України від 06.02.2018 № 2275-VIII "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", не є підставою для вимог щодо його примусового виконання, оскільки зобов`язання учасника зробити додатковий внесок у статутний капітал - є добровільним зобов`язанням майнового характеру, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

2. якщо учасник не вніс (неповністю вніс) додатковий внесок на виконання такого рішення, він не може бути зобов`язаний до цього судом. Однак він несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями товариства перед кредиторами у межах вартості невнесеної частини вкладу, і має обмеження на виплати дивідендів. Цей обов`язок виникає внаслідок того, що рішення про збільшення статутного капіталу було затверджено, а зміни до статуту товариства було зареєстровано без урахування фактично внесених учасниками додаткових вкладів і надалі не приведено у відповідність, що впливає на права та інтереси інших осіб (кредиторів товариства, інших учасників та товариства);

3. стаття 18 чинного Закону України від 06.02.2018 № 2275-VIII "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не застосовується до рішень загальних зборів про збільшення статутного капіталу, що були прийняті до набрання чинності цим Законом.

Апелянт в апеляційній скарзі наголошує, що згідно постанови Верховного Суду у справі № 925/200/22, ОСОБА_1 , як учасник приватного підприємства, який не вніс вклад у статутний капітал підприємства, є солідарним боржником у зобов`язаннях позивача з моменту прийняття рішення загальними зборами 18.09.2015.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначає Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

До набрання чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов`язки їх учасників та засновників регулював Закон України «Про господарські товариства».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов`язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників.

Аналогічна норма закріплена і в статті 50 Закону України «Про господарські товариства».

Визначений вказаними нормами випадок є одним із передбачених законом, коли за зобов`язаннями боржника - юридичної особи перед його кредиторами відповідає третя особа.

Згідно з частиною 4 статті 50 Закону України «Про господарські товариства» та статті 2 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» інтереси кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю захищені можливістю кредиторів звернутися з вимогами до учасників товариства, які не повністю внесли свої вклади.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Частинами 1-3 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Відповідно у правовідносинах щодо покладення за правилами частини 4 статті 50 Закону України «Про господарські товариства» (стаття 2 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») на учасників товариства, які не повністю внесли вклади, солідарної відповідальності за зобов`язаннями товариства з обмеженою відповідальністю перед його кредитором (кредиторами), право звертатись до зазначених учасників товариства на підставі вказаної норми з метою захисту порушених прав та інтересів кредиторів належить особі, чиї права та інтереси порушені, тобто кредитору.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у справі 925/200/22 вказано, що рішення про збільшення статутного капіталу, що було прийнято до набрання чинності Законом України від 06.02.2018 № 2275-VIII "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", не є підставою для вимог щодо його примусового виконання, оскільки зобов`язання учасника зробити додатковий внесок у статутний капітал - є добровільним зобов`язанням майнового характеру, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Таким чином, судова колегія зазначає, що згідно із судовими рішеннями у справі 925/200/22, ОСОБА_1 не був визнаний боржником по відношенню до ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП», що мало наслідком відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Правовідносини, що склалися у справі № 925/200/22 мають корпоративний характер, це відносини між підприємством (товариством) та його учасником.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що норма частини 4 статті 50 Закону України «Про господарські товариства», яка кореспондується із статтею 2 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не направлена на захист прав та інтересів товариства з обмеженою відповідальністю, а тому не надає цьому товариству, або особі, яка уповноважена діяти від його імені та в його інтересах (відповідно до закону, статутних документів тощо), права звертатись до учасників товариства, які не повністю внесли вклади, у межах покладення на цих осіб солідарної відповідальності за зобов`язаннями товариства з обмеженою відповідальністю перед його кредиторами.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України, одним із основних принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Оскільки додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.08.2022 та додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі № 925/200/22 стягнуто з ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, то в даному випадку боржником є саме ПП «АГРОТРЕЙД ГРУПП», а ОСОБА_1 ? кредитор.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, критично оцінюються колегією суддів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не вірно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, не враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 11.12.2023 у справі № 925/200/22, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.01.2025 у справі № 925/1348/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків місцевого господарського суду.

В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження відповідача знайшли своє підтвердження в спростування викладених позивачем в апеляційні скарзі доводів в цілому.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника (позивача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.01.2025 у справі № 925/1348/24 ? залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство «АГРОТРЕЙД ГРУПП».

4. Справу № 925/1348/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак