ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30.04.2025м. Дніпро№ 910/2882/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Дичко В.О., розглянувши заяву

Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Арендейт" (50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд. 12, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пені в сумі 705 гривень

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кермакс" про стягнення заборгованості в сумі 705 грн, що виникла внаслідок порушення умов договору № 250/ВОЗ-2024 від 29.08.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кермакс" заборгованості в сумі 705 грн направлено за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Господарським судом міста Києва встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 42151955 значиться Товариство з обмеженою відповідальністю "Арендейт", місцезнаходження якого: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Соборності, буд. 12.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ "Наказне провадження" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник указує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кермакс" поставило товар з порушенням строку, передбаченого заявкою № 78/16-3884 від 30.08.2024 відповідно до договору № 250/ВОЗ-2024 від 29.08.2024 року. Зазначене підтверджується видатковою накладною № 86/3052 від 30.09.2024 року.

Суд звертає увагу, що видаткова накладна № 86/3052 від 30.09.2024, що підтверджує факт пропуску строку поставки товару, до заяви про видачу судового наказу не долучена.

Отже, заборгованість боржника в сумі 705 грн не підтверджена належними доказами, тому з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення права вказаної грошової вимоги.

Згідно з п.п 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ "Наказне провадження" Господарського процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

При поданні заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у сумі 302,80 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150-154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арендейт" за договором № 250/ВОЗ-2024 від 29.08.2024 пені в сумі 705 грн та судового збору в сумі 302,80грн - відмовити.

2. Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 21, 8, 9 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ "Наказне провадження" цього Кодексу, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена у строк та в порядку, визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Дичко