ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Справа № 911/2996/24
Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське" про розподіл судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу у справі та ухвалення додаткового рішення у справі
прo стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних, та штрафу за договором виконання сільськогосподарських робіт № БМА 1/04-23 від 18.04.2023,
за участю представників:
позивача: Сендега Тарас Романович;
відповідача: не з`явився,
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно частини 2 цієї ж статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд констатує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було зроблено заяву у порядку положень ст. 129 ГПК України, про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Приписами частин 3, 4 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд ухвалою від 16.04.2025 призначив засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення на 22.04.2025 на 15:00.
Через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області 21.04.2025 від позивача надійшли заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, що не є перешкодою для суду для розгляду питання про розподіл витрат за наявними у справі матеріалами, а відтак заслухавши пояснення представника позивача суд прийняв додаткове рішення виходячи з наступного.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із цим, у рішенні в даній справі від 08.04.2025 під час розподілу між сторонами витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, суд констатував, що суд застосовує принцип пропорційності лише до розподілу витрат позивача понесених ним у зв`язку зі сплатою судового збору. З цих підстав на відповідача було покладено витрати позивача зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням коефіцієнту 0.8, оскільки позов подано через систему Електронний суд.
Також, судом у рішенні в даній справі від 08.04.2025 було вказано, що витрати відповідача пов`язані з розглядом спору залишаються судом за відповідачем в порядку частини 9 статті 129 ГПК України, позаяк спір виник саме з неправильних дій сторони відповідача.
При цьому судом було застосовано положення частини 9 статті 129 ГПК України, де закріплено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Дотримуючись послідовно вказаної позиції, суд констатує, що у порядку частини 9 статті 129 ГПК України витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на нього в повному обсязі без урахування принципу пропорційності, позаяк спір виник саме з неправильних дій сторони відповідача.
З огляду на ці обставини, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем.
Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
В задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське" про розподіл судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз