ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2025 р. Справа №914/511/25

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Матущак О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова від 26.03.2025 року (вх. № ЗАГС 01-05/882/25 від 26.03.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 (суддя Бортник Ю.О.) про повернення позовної заяви

у справі № 914/511/25

за позовом: Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача 1: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача 2: ОСОБА_1 , м. Львів,

про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №3426 купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна способом продажу на аукціоні від 18.08.2021 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. нежитлових приміщень першого поверху 2-1, 2-2 загальною площею 25 кв. м. у будинку під літерою А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності правочину; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :060), зареєстровану 13.06.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриття розділу), індексний номер рішення 63912359 від 20.06.2022; зобов`язання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) повернути Львівській міській раді придбані за договором №3426 купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна способом продажу на аукціоні від 18.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. нежитлових приміщень першого поверху під індексами 2-1, 2-2 загальною площею 25 кв. м., що розташовані у будинку під літерою А-4 за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури. Також просить залучити до справи третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради; Західне міжобласне територіальне відділення АМК України; третіх осіб, яків не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПП «Цеол», ТОВ «Сі фуд Львів».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03 березня 2025 року (суддя Бортник О.Ю.) позовну заяву Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області залишено без руху (Т-2, а.с.52-53). Надано керівнику Галицької окружної прокуратури міста Львова строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме:

1) письмово навести підстави та мотиви дублювання у позовних вимогах вимоги про повернення нежитлових приміщень як у п. 1 прохальної частини позовної заяви при заявлені вимоги про застосування наслідків недійсного правочину так і у та п. 3 прохальної частини позовної заяви при заявлені позовної вимоги зобов`язати ОСОБА_1 повернути Львівській міській раді придбані за договором № 3426 купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна способом продажу на аукціоні від 18.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. нежитлові приміщення першого поверху під індексами 2-1, 2-2 загальною площею 25 кв. м, що розташовані у будинку під літерою А-4 за адресою: АДРЕСА_1 );

2) письмово навести правові підстави позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060), зареєстровану 13.06.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 63912359 від 20.06.2022р.;

3) письмово викласти зміст позовних вимог до кожного з відповідачів.

12.03.2025 до місцевого господарського суду від керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова поступили письмові пояснення від 11.03.2025 №14.50/97-2586ВИХ-25 (вх. № місцевого суду 6412/25 від 12.03.2025), у яких наведено правове обґрунтування кожної позовної вимоги з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 03.03.2025 (Т-2, а.с.64-67).

17.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява від 17.03.2025, у якій просить позовну заяву керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради у даній справі повернути без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17 березня 2025 року у справі №914/511/25 (суддя Бортник О.Ю.) повернуто керівнику Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області позовну заяву від 26.02.2025 і додані до неї документи.

При постановленні вказаної ухвали суд зазначив, що позивач не вказав, які саме з встановлених ч.1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину він просить застосувати; не обґрунтував, хоча б теоретичної можливості одночасного повернення відповідачем 2 предмета спірного договору відповідачу 1 на підставі ст. 216 ЦК України; вказав, що предмет спірного договору припинив своє існування як об`єкт цивільних прав і на день звернення з позовом його не існує, а також зазначив, що вимога про скасування державної реєстрації права власності громадянина ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 48 кв. м. стосується житлових прав (ст. 9 Житлового кодексу України) цього громадянина, як власника квартири (права мати у власності квартиру (житло) та права на її перепланування чи реконструкцію) і підлягає розгляду в порядку загального судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Галицька окружна прокуратура міста Львова звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 є незаконною, необґрунтовано, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить її скасувати. Зокрема, зазначає, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог .

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що прокурором ні в позовній заяві, ні в заяві про усунення недоліків не зазначено правових наслідків недійсності правочину, які просить застосувати. Звертає увагу на те, що прокурором не обґрунтовано, хоча б теоретичної можливості одночасного повернення відповідачем 2 предмета спірного договору відповідачу 1 на підставі ст. 216 ЦК України та передачі цього ж предмета спірного договору позивачу з підстав наведених у позові та у листі від 11.03.2025. Вказує, що ні в позовній заяві, ні в заяві про усунення недоліків прокурор не лише не зазначив, які саме наслідки недійсності правочину він просить застосувати , але й і не навів обґрунтування можливості застосування наслідків недійсності правочину. Щодо скасування державної реєстрації права власності громадянина ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 48, то вважає, що така не є похідною від жодної з інших позовних вимог, про які йдеться у позові, оскільки вона стосується не квартири АДРЕСА_3 , а нежитлових приміщень. Квартира АДРЕСА_3 не була предметом спірного договору №3426. При цьому, прокурор сам зазначає, що право власності громадянина на квартиру та факт незаконності її перепланування чи реконструкції прокуратурою у справі не оспорюється. Просить ухвалу місцевого господарського суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31 березня 2025 року (головуючий суддя Кравчук Н.М., судді Скрипчук О.С., Матущак О.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 про повернення позовної заяви у справі №914/511/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

11.04.2025 на розгляд суду від скаржника поступило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленнями учасників справи, в задоволенні якого ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відмовлено, з підстав, викладених в такій.

15.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника скаржника надійшло заперечення від 14.04.2025 проти клопотання прокурора від 11.04.2025 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленнями учасників справи.

При ухвалені постанови колегія суддів керувалася таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Вказана позиція є сталою та підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2023 у справі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у справі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22 та в інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.

У даній справі прокурор звернувся з позовними вимогами до відповідача про: визнання недійсним договору №3426 купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна способом продажу на аукціоні від 18.08.2021 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. нежитлових приміщень першого поверху 2-1, 2-2 загальною площею 25 кв. м. у будинку під літерою А-4 за адресою: АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності правочину; скасування державної реєстрацію права власності ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :060), зареєстровану 13.06.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу), індексний номер рішення 63912359 від 20.06.2022; зобов`язання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 ) повернути Львівській міській раді придбані за договором №3426 купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна способом продажу на аукціоні від 18.08.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. нежитлових приміщень першого поверху під індексами 2-1, 2-2 загальною площею 25 кв. м., що розташовані у будинку під літерою А-4 за адресою: м. Львів, площа Ринок, 35.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що прокурор не вказав, які саме з встановлених ч.1 ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину він просить застосувати , а також не обґрунтовано хоча б теоретичної можливості одночасного повернення відповідачем 2 предмета спірного договору відповідачу 1 на підстав ст. 216 ЦК України та передачі цього ж спірного договору позивачу з підстав наведених у позові та у листі від 11.03.2025.

Пунктом 4 ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором , або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Прокурор вказує, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коди він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати можливість отримати відповідну компенсацію.

З аналізу позовної заяви та у письмових поясненнях від 11.03.2025 вбачається, що одним із способів захисту, який сторона позивача просить суд застосувати - це визнати недійсним договір №3426 від 18.08.2021 із застосуванням наслідків недійсності правочину, що узгоджується із п.2 ч.2 ст. 16, ч.1, 5 ст. 216 ЦК України.

В свою чергу прокурор зазначає, що у ст. 162 ГПК України не передбачено обов`язку позивача вказувати у прохальній частині позову наслідки, які настануть у відповідача у разі задоволення судом позову та застосування обраного позивачем захисту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок суду про фактичне припинення існування спірних приміщень , як предмета матеріального світу є передчасним, з огляду на те, що таке не підлягає встановленню під час відкриття провадження у справі.

Судом першої інстанції дійшов висновку, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, з покликанням на те, що вимога про скасування державної реєстрації права власності громадянина ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 48 кв. м. стосується житлових прав (ст. 9 Житлового кодексу України) цього громадянина, як власника квартири (права мати у власності квартиру (житло) та права на її перепланування чи реконструкцію) і підлягає розгляду в порядку загального судочинства.

За замістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

У той же час, аналіз пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог, суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, з огляду на приписи частини 6 статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте, вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Проте, у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Подібні висновки містять постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №902/434/19 та від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 18.08.2023 у справі №910/21280/21.

У позовній заяві та заяві про усунення недоліків вбачається, що на час укладення спірного договору №3426 від 18.08.2021 та набуття у власність нежитлових 25 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), ОСОБА_1 був власником квартири №7 житловою площею 20,3 кв. м. у будинку на пл. Ринок, 35 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101). Після об`єднання придбаних нежитлових приміщень площею 25 кв. м. (спірні приміщення) з квартирою АДРЕСА_3 площею 20.3 кв. м. загальна площа об`єднаного об`єкта змінилась і становить 48,0 кв. м., а житлова площа 16,9 кв. м. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно закрито розділи та реєстраційні справи на об`єкти нерухомого майна 101 та №101.

З даного вбачається, що заявлені позовні вимоги позивача є вимогами, які нерозривно взаємопов`язані між собою та поєднані одним матеріально-правовим змістом і направленні на відновлення становища, яке існувало до його порушення.

Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19, згідно з якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто, належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції, вказуючи, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог, не було враховано положення ч. 6 ст. 173 ГПК України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін. Водночас, повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції фактично самоусунувся від виконання власних процесуальних обов`язків, адже вбачаючи наявність обставин які можуть значно утруднити розгляд справи та призвести до затягування такого розгляду, помилково повернув відповідну позовну заяву.

Крім того, при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має враховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно та ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

Вказане узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20, від 18.02.2022 у справі № 911/2587/21.

Враховуючи викладене, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Галицької окружної прокуратури міста Львова підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 у справі №914/511/25 підлягає скасуванню, а позовна заява Керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради направленню на розгляд Господарського суду Львівської області на стадію вирішення питання щодо прийняття, залишення без руху чи повернення позовної заяви.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК), а понесені судові витрати за апеляційний перегляд підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Керуючись статтями 2, 4, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Галицької окружної прокуратури міста Львова на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.03.2025 у справі № 914/511/25 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17 березня 2025 року у справі №914/511/25 - скасувати.

3. Матеріали справи № 914/511/25 направити на розгляд до Господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук