РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2025Справа №910/15588/24
За позовом Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

про стягнення 102 969,00 грн,

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - позивач, Виконком Першотравневської сільської ради) звернувся до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - відповідач, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг») про стягнення 102 969,00 грн, з яких: 93 229,13 грн інфляційних втрат та 9 740,38 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно повернув позивачу суму переплати за Договором № 03-1320/21-БО-Т постачання природного газу від 01.12.2021, яка, з урахуванням поставленого відповідачем природного газу у грудні 2021 року, склала 1 234 457,26 грн, а отже у позивача виникло право на застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 27.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

17.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заява про вступ у справу та заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

17.01.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позиція позивача про недобросовісні дії відповідача, які полягали у не включенні позивача в реєстр постачальників, безпідставні. Щодо повернення коштів попередньої оплати відповідач зазначав, що умовами Договору та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, не визначено порядку та строків повернення суми попередньої оплати, а тому при здійсненні процедури повернення коштів, які позивач вважає неправомірно сплаченими, мають застосовуватись норми ст. 530 Цивільного кодексу України. Відповідач в семиденний строк від дня отримання вимоги позивача (зареєстрована 02.04.2024 за № 6533/2) повернув на рахунки позивача 1 234 457,26 грн, що підтверджується виписками від 07.04.2022 з відповідних рахунків з призначенням платежу: поверненням переплати за Договором від 01.12.2021 № 03-1320/21-БО-Т згідно листа від 31.03.2022 № 382/02-15.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних, представник відповідача зазначав, що ст. 625 Цивільного кодексу України передбачена міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, проте, оскільки строк повернення суми переплати настав саме з моменту направлення вимоги (листа від 31.03.2022 № 382/02-15) про повернення суму переплати у розмірі 1 234 457,26 грн, яка заявлена позивачем на підставі положень Правил постачання природного газу, відповідач згідно норм ст. 530 Цивільного кодексу України в семиденний строк від дня отримання вимоги повернув на рахунки позивача зазначені кошти у визначених сумах, що свідчить про відсутність з боку відповідача порушення умов Договору та положень чинного законодавства в частині повернення суми попередньої оплати.

20.01.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

27.01.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

10.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про заміну сторони, в якому останній просив суд замінити позивача у справі з Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (53264, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Мозолевське, вул. Соборна, 23, ).

Вказане клопотання мотивоване тим, що згідно з рішенням Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 23.01.2025 № 5496-43/VIII, Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області перейменовано на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та визначено його місцезнаходження, про що 05.02.2025 внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

Відповідно до положень ст. 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Згідно з рішенням Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 23.01.2025 № 5496-43/VІІІ «Про перейменування виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області» перейменовано, зокрема, Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та визначено його місцезнаходження, а також визначено, що вказане рішення в цій частині набирає чинності з дня державної реєстрації внесення змін до відомостей про юридичних осіб.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.02.2025, внесено відповідні зміни щодо найменування юридичної особи за ідентифікаційним кодом 41784088 на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (53264, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, село Мозолевське, вул. Соборна, будинок 23).

Частиною першою ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, за рішенням суду або відповідних органів державної влади (частина перша ст. 106 Цивільного кодексу України).

За частиною шостою ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

Отже, з аналізу наведених положень убачається, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, з огляду на що зазначені обставини не можуть бути підставою для висновку про те, що такий суб`єкт є відмінним від відповідної юридичної особи.

З огляду на те, що позивач - Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, змінив найменування згідно з рішенням від 23.01.2025 № 5496-43/VІІІ на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що не свідчить про припинення юридичної особи шляхом її реорганізації, суд дійшов висновку про відсутність підстав для заміни сторони її правонаступником.

Разом із цим, суд дійшов висновку змінити найменування позивача - Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (53264, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, село Першотравневе, вулиця Гагаріна, будинок 23; ідентифікаційний код 41784088) на Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (53264, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, село Мозолевське, вулиця Соборна, будинок 23; ідентифікаційний код 41784088).

Згідно з частиною четвертою ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Постачальник) та Виконавчим комітетом Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - Споживач; ЕІС-код 56ХS00015LS2G009) був укладений Договір № 03-1320/21-БО-Т постачання природного газу (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.4. Договору, Споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього Договору у Споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між Споживачем та Оператором газорозподільчої мережі (далі - Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та Оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти Споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе Споживач.

У разі якщо об`єкти Споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: АТ «Дніпропетровськгаз», з яким (якими) Споживач уклав відповідний договір (договори) (п. 1.5. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з дати укладення договору по грудень 2022 року (включно), в кількості 455,210 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях, зокрема, за грудень 2021 замовлений обсяг - 88,420 тис. куб.м.

Загальний обсяг природного газу, замовлений Споживачем за цим Договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених Споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії Договору (пп. 2.1.1. п. 2.1. Договору).

Умовами п. 2.3. Договору передбачено, що підписанням цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника (далі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, зокрема, що в будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього Договору, вважається фактично використаним за цим Договором обсягом природного газу.

Відповідно до п. 3.2. Договору, постачання газу за цим Договором здійснюється Постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі ГТС.

Згідно з п. 3.5. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,42 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПІДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим Договором становить 16 554,00 грн.

Загальна вартість цього Договору на дату укладання становить разом з ПДВ - 6 279 621,95 грн (п. 4.3. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь - якому випадку не пізніше 10 календарних днів з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди (п. 5.3. Договору).

Умовами пп. 1 п. 6.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний мати діючий (діючі) договір/договори на розподіл природного газу з оператором(ами) газорозподільних мереж на обсяги газу, що постачаються за цим Договором (для Споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж) та підтримувати чинність зазначених договорів протягом дії даного Договору.

Постачальник зобов`язаний забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію Споживача у Реєстрі при дотримані Споживачем умов цього Договору (пп. 2 п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

Даний Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до « 31» грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п. 13.1. Договору).

17.12.2021 позивачем було надано відповідачу об`єкти споживання (повторно), з яких: ЕІС код споживача 6XS00015LS2G009 та ЕІС коди точок обліку із зазначенням назв об`єктів та місця розташування: 1) 56ZS06B15LS2G06F, 2) 56ZS06B15LS2G07D, 3) 56ZS06B15LS2G08B, 4) 56ZS06В15LS2G099, 5) 56ZS06B15LS2G0A7, 6) 56ZS06B15LS2G0B5, 7) 56ZS06B15LS2G0C3, 8) 56ZS06B15LS2G0D1, 9) 56ZS06B15LS2G0FY, 10) 56ZS06B15LS2G0GW, 11) 56ZS06B15LS2G0HU, 12) 56ZS06B15LS2G0IS, 13) 56ZТ06B15LS2G0ЕN, на підтвердження чого надано скріншот сторінки електронної пошти від Першотравневської сільської ради Нікопольського району та перелік об`єктів по яких здійснюється постачання природного газу, які 23.12.2021 були внесені в Реєстр споживачів Постачальника - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС, що підтверджується скріншотом сторінки реєстраційної платформи.

Відповідно до Договору відповідач передав, а позивач прийняв природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) в період грудня 2021 року в обсязі 13,84844 тис. куб. м. на суму 229 247,00 грн з ПДВ, що підтверджується підписаним представниками сторін Актом приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 29.03.2022, скріпленими печатками підприємств.

Відповідачем було виставлено рахунок-фактуру № 03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021 платежу за грудень 2021 року згідно договору від 01.12.2021 № 03-1320/21-БО-Т за обсяг природного газу у заявленому розмірі 88,420 тис. куб. м на суму 1 463 704,26 грн з ПДВ.

Вказаний рахунок-фактуру було оплачено позивачем у розмірі 1 463 704,26 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 5792 від 29.12.2021 на суму 174 148,08 грн (призначення платежу: за природній газ у грудні 2021 року; зг. рах. № 03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021; Дог. № 03-1320/21-БО-Т-01.12.21), № 5793 від 29.12.2021 на суму 1 230 789,48 грн (призначення платежу: поп. оплата природній газ у грудні 2021 року; зг. рах. № 03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021; Дог. № 03-1320/21-БО-Т-01.12.21) та № 5794 від 29.12.2021 на суму 58 766,70 грн (призначення платежу: поп. оплата природній газ у грудні 2021 року; зг. рах. № 03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021; Дог. № 03-1320/21-БО-Т-01.12.21).

31.03.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 382/02-15 (вх. № 6533/2 від 02.04.2022), в якому повідомив про суму переплати за постачання природного газу у грудні 2021 рокі у розмірі 1 234 457,26 грн та просив повернути вказану суму переплати на реєстраційні рахунки: 1) р/p UA0019082 у розмірі 126 877,32 грн; 2) р/p UA0019082 у розмірі 1 056 607,68 грн та 3) р/p UA 0019082 у розмірі 50 972,26 грн.

Вказаний лист був отриманий відповідачем 02.04.2022 за вх. № 6533/2, про що свідчить вхідний штамп ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на верхньому лівому куті листа, що позивачем не заперечується.

07.04.2022 відповідачем було здійснено повернення позивачу коштів, сплачених останнім за постачання природного газу (переплати) у грудні 2021 року у розмірі 1 234 457,26 грн, що підтверджується копія Виписок Державної казначейської служби України, а саме: 1) р/p UA0019082 у розмірі 126 877,32 грн (призначення платежу: поверн. переплати, що обліковувалась на 01.01.2022 по дог. від 01.12.2021 № № 03-1320/21-БО-Т зг. листа № 382/02-15 31.03.2022); 2) р/p UA0019082 у розмірі 1 056 607,68 грн (призначення платежу: поверн. переплати, що обліковувалась на 01.01.2022 по дог. від 01.12.2021 № № 03-1320/21-БО-Т зг. листа № 382/02-15 31.03.2022) та 3) р/p UA 0019082 у розмірі 50 972,26 грн (призначення платежу: поверн. переплати, що обліковувалась на 01.01.2022 по дог. від 01.12.2021 № № 03-1320/21-БО-Т зг. листа № 382/02-15 31.03.2022).

28.10.2024 на адресу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було надіслано адвокатський запит про надання інформації про дату включення Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (ЕІС-код споживача 56XS00015LS2G009) до Реєстру споживачів Постачальника - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС, на підставі договору № 03-1320/21-БО-Т про постачання газу від 01.12.2021.

У відповідь на вказаний адвокатський запит, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» листом № 125/5-14590 від 04.11.2024 повідомило, що Споживача було зареєстровано в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання з 23.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, враховуючи наведені ним норми законодавства та умови Договору, посилався на те, що призначення коштів у платіжних дорученнях зазначено попередня оплата за грудень 2021 року, зміна якого не здійснювалася, розрахунковий період (газовий місяць) закінчився 31.12.2021 (включно), у відповідача (Постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (Споживачу, покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої ст. 693 Цивільного кодексу України, частини першої ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 01.01.2022, проте сума попередньої оплати у розмірі 1 234 457,26 грн повернута відповідачем позивачу 07.04.2022, тому, на думку позивача є правомірним стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.01.2022 по 06.04.2022.

Також, позивач зазначав, що з боку Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області умови Договору були виконані, але ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зареєстрував Споживача у Реєстрі тільки 23.12.2021.

Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та законних інтересів в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 03-1320/21-БО-Т постачання природного газу від 01.12.2021.

Відповідно до частини першої ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина шоста ст. 265 ГК України).

Частиною першою ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частини другої ст. 278 ГК України передбачено, що правові умови організації та здійснення купівлі-продажу природного газу, у тому числі проведення розрахунків, встановлюються Законом України «Про ринок природного газу».

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на дату укладання договору), постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

За приписами частини першої ст. 691 ЦК України встановлено, зокрема, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною першою ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № 03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2021, було здійснено 100% оплату вартості природного газу у розмірі 1 463 704,26 грн, замовленого на попередній розрахунковий період - грудень 2021 року у обсязі 88,420 тис. куб.м., що підтверджується платіжними дорученнями № 5792 від 29.12.2021 на суму 174 148,08 грн, № 5793 від 29.12.2021 на суму 1 230 789,48 грн та № 5794 від 29.12.2021 на суму 58 766,70 грн.

Вказана оплата згідно умов п. 5.3. Договору є передоплатою, оскільки була здійснена позивачем до закінчення розрахункового періоду - 31.12.2021 та до початку відліку строків, встановлених п. 5.1. Договору, а також не стосується оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди.

Посилання відповідача, що не всі кошти за платіжними дорученнями були визначені позивачем як попередня оплата не приймаються судом, оскільки п. 5.2. Договору погоджено обов`язковим у призначенні платежу під час перерахування коштів лише посилання на номер Договору, проте зарахування коштів 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, які надійшли від позивача, як передоплату погоджено сторонами у п. 5.3. Договору.

Проте, в період грудня 2021 року відповідач передав, а позивач прийняв природний газ в обсязі 13,84844 тис. куб. м. на суму 229 247,00 грн, що підтверджується підписаним представниками сторін Актом приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року від 29.03.2022, скріпленими печатками підприємств.

Таким чином, вартість природного газу замовленого та оплаченого позивачем на розрахунковий період - грудень 2021 року, але не поставленого відповідачем, становить 1 234 457,26 грн (1 463 704,26 грн - 229 247,00 грн), що сторонами не заперечується.

07.04.2022 відповідачем на виконання прохання позивача, викладеного у листі № 382/02-15 від 31.03.2022, отриманого відповідачем 02.04.2022 за вх. № 6533/2, було здійснено повернення позивачу коштів, сплачених останнім за постачання природного газу (переплати) у грудні 2021 року у розмірі 1 234 457,26 грн на реєстраційні рахунки та у сумах, зазначених у вказаному листі позивача.

Позивач, мотивуючи свої вимоги, посилався на те, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, розрахунковий період (газовий місяць) закінчився 31.12.2021 (включно), у зв`язку з чим, у відповідача у даній справі виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати відповідно до частини другої ст. 693 ЦК України, частини першої ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 01.01.2022, проте сума попередньої оплати у розмірі 1 234 457,26 грн повернута відповідачем позивачу лише 07.04.2022, тому, на думку позивача, є правомірним стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.01.2022 по 06.04.2022.

Проте, позивачем не враховано, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі № 918/631/19, пов`язані з питанням щодо можливості нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційних втрат і 3% річних на суму грошових коштів, яка раніше була перерахована покупцем постачальнику на виконання умов контракту (договору поставки) як попередня оплата за товар, що фактично не був поставлений (ст. 693 ЦК України), та яка в подальшому не була повернута відповідачем, незважаючи на закінчення передбаченого договором строку поставки.

Тоді як предметом розгляду в даній справі є стягнення інфляційних втрат і 3% річних

на суму грошових коштів (попередньої оплати) за товар, що був поставлений в розрахунковий період в меншій кількості, ніж було замовлено споживачем, з можливим постачанням відповідачем природного газу на суму переплати у наступному розрахунковому періоді.

Згідно з частиною першою ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною другою ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини другою ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору, укладеного керуючись, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (далі - Правила постачання природного газу), Постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи» (далі - Кодекс ГТС), та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють відносини у сфері постачання природного газу.

Згідно з п. 2 розділу IІ Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на дату укладання договору), постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу.

Пунктом 11 розділу IІ Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на дату здійснення оплати), розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Як встановлено судом, та зазначається сторонами, умовами Договору та положеннями Правил постачання природного газу не встановлено строків повернення споживачу переплати (попередньої оплати) на його письмову вимогу.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина друга ст. 530 ЦК України).

Підпунктом 1.7. п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.07.2024 у справі № 911/3400/23, від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23.

Як зазначалось, 07.04.2022 відповідачем на виконання вимоги позивача, викладеній у листі № 382/02-15 від 31.03.2022, отриманого відповідачем 02.04.2022 за вх. № 6533/2, повернуто кошти, сплачені позивачем за постачання природного газу (переплати) у грудні 2021 року у розмірі 1 234 457,26 грн на реєстраційні рахунки та у сумах, зазначених у вказаному листі позивача.

Відтак, в силу приписів ст.ст. 530, 693 ЦК України, з урахуванням положень пп. 1.7. п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», відповідач зобов`язаний був повернути позивачу сплачені ним кошти до 08.04.2022 включно (02.04.2022 день пред`явлення вимоги + 7 днів).

Таким чином, відповідачем було здійснено повернення коштів, сплачених позивачем за постачання природного газу (переплати) у грудні 2021 року у розмірі 1 234 457,26 грн в строки, передбачені чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав своє грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати на вимогу позивача, заявлену відповідно до Правил постачання природного газу, що свідчить про відсутність з боку відповідача порушення умов Договору та положень чинного законодавства, які підлягають застосуванню до характеру спірних правовідносин сторін, а тому відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання покладених на нього згідно Договору зобов`язань.

Відносно посилання позивача на те, що наслідком не реєстрації позивача у Реєстрі споживачів відповідача в інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до умов Договору та Правил постачання природного газу є порушення зобов`язань з постачати природний газ позивачу в період з 01 по 22 грудня 2021 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.2. Договору, постачання газу за цим Договором здійснюється Постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі ГТС.

Підписанням цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника (далі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.3. Договору).

Абзацом першим п. 3 розділу I Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на дату укладання договору) передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Порядок формування Реєстру споживачів постачальника та процедура зміни постачальника на інформаційній платформі визначаються у главі 5 цього розділу (п. 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Згідно з п. 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.

Положеннями пп. 3 п. 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на дату укладання договору) передбачено, що договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору: ЕІС-код точки/точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу постачальником (за необхідності, якщо по інших точках комерційного обліку постачання газу здійснює інший постачальник).

Проте, умови укладеного між сторонами Договору містять лише зазначення про ЕІС-код споживача 56ХS00015LS2G009.

На підтвердження надання позивачем 17.12.2021 ЕІС-кодів точок обліку споживача із зазначенням назв об`єктів та місця розташування, відповідачем надано скріншот сторінки електронної пошти від Першотравневської сільської ради Нікопольського району та перелік об`єктів по яких здійснюється постачання природного газу, які 23.12.2021 були внесені в Реєстр споживачів Постачальника - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС, що підтверджується скріншотом сторінки реєстраційної платформи.

Доказів щодо надання позивачем вказаних ЕІС-кодів точок обліку споживача із зазначенням назв об`єктів та місць їх розташування матеріали справи не містять.

Комі того, відсутність реєстрації або несвоєчасність реєстрації в період з 01 по 22 грудня 2021 року не є предметом розгляду даної справи, та, як зазначає позивач у відповіді на відзив, останній не пов`язує (не обґрунтовує) позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних недобросовісними діями відповідача, які полягали у не включені позивача у реєстр постачальників.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Частинами першою та другою ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області відмовити повністю.

2. Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова