ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. м.Київ Справа№ 911/2629/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

від ТОВ "Агрокомплекс": Неведомський В.О.

від ОСОБА_1 : не ?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на додаткове рішення Господарського суду Київської області

від 15.01.2025 (повний текст якого складений 27.01.2025)

у справі №911/2629/24 (суддя Т.Д. Гребенюк)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс»

до ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення

про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

Рух справи в суді першої інстанції

30.09.2024 до Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс".

Ухвалою Суду від 11.12.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс".

13.12.2024 до суду від боржника надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Заява боржника про ухвалення додаткового рішення обґрунтована наявністю витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн. у зв`язку з судовим розглядом заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс"

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 15.01.2025 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що дослідивши надані боржником докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши специфіку як підстав, так і результату, яким завершився розгляд заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про покладення на ініціюючого кредитора витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені боржником у зв`язку з ініціюванням кредитором розгляду заяви про його неплатоспроможність, в розмірі 75000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні додаткового рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, зокрема приписи ст. 129 ГПК України, оскільки справа по суті не вирішувалась, оскільки судом було відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ухвалою від 11.12.2024, яка не є рішенням за наслідками розгляду спору. Підстави для застосування ст. ст. 124, 129, 221, 244 ГПК України - відсутні.

Також, скаржник наголошував, що вона повністю заперечує проти заяви про відшкодування судових витрат, проте, якщо суд дійде висновку про її задоволення, то наявні підстави для зменшення таких витрат у порядку ч. 6 ст. 126 ГПК України, що було проігноровано судом першої інстанції, і скаржник наголошує, що розмір витрат на правову допомогу, який можна вважати обгрунтованим, не може перевищувати 10000,00 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

24.03.2025 через відділ документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду, і у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне:

- об`єктивність та обґрунтованість заявлення зі сторони ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС» вимог щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 у справі № 911/2629/24 детально та повно було встановлено судом першої інстанції у зв`язку з чим було винесено законне рішення;

- в поданій апеляційній скарзі відсутні посилання апелянта на фактичне допущення порушення судом першої інстанції порушення, не дотримання норм матеріального чи процесуального права;

- у зв`язку з розглядом в Господарському суді Київської області у справі № 911/2629/24 заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство, представником ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС» адвокатом Неведомським В.О. було надано правову допомогу у відповідності до умов укладеного з Клієнтом договору;

- згідно з укладеним Договором, Адвокатом за дорученням Клієнта виконано: вивчення наданих матеріалів поданої заяви, підготування по справі відзиву, подання доказів, клопотань, забезпечено представництво інтересів Клієнта в суді 28.10.24, 05.11.24, 20.11.24, 11.12.24;

- за наслідками розгляду справи, 11.12.2024 сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг з визначеною фіксованою вартістю послуг, згідно якого клієнт повністю прийняв надані послуги без зауважень, а погоджена сторонами в Договорі та акті фіксована вартість послуг є цілком співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, а також важливістю справи для сторін, оскільки в даному випадку здійснено захист прав клієнта, який не отримував від ОСОБА_1 фінансової допомогу у значному розмірі (більше 4 млн.грн.) та не укладав договорів фінансової допомоги з ОСОБА_1 , що у випадку не доведення та не спростування по даній справі, могло б мати наслідком безпідставне визнання клієнта банкрутом, блокування господарської діяльності та нанесення непоправних збитків ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС»; досягнутий у даній справі результат повністю відповідав очікуванням клієнта, є належним забезпеченням представником необхідного ступеня захисту прав та інтересів клієнта;

- ні заявниця - ОСОБА_1 ні її представник Ухвалу суду першої інстанції якою відмовлено в задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС» не оскаржували, таким чином фактично погодившись з безпідставністю та необґрунтованістю поданої заяви;

- в поданій апеляційній скарзі апелянт не обґрунтував та не довів неспівмірність задоволеної до стягнення судом розміру правничої допомоги, посилаючись виключно на особисте розуміння порядку стягнення таких витрат та упускаючи значущість справи для клієнта, досягнутий для нього позитивний результат, та визначений між клієнтом та адвокатом фіксований розмір винагороди та важливість для ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС» досягнутого за наслідками розгляду у справі № 911/2629/24 результату, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга на додаткове рішення не підлягає задоволенню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2629/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2629/24.

05.03.2025 на виконання вказаної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2629/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2629/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025, розгляд справи призначено на 25.03.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025 у справі №911/2629/24 відкладено до 08.04.2025.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 08.04.2025 з`явився представник ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС».

Представник скаржника - Нікіфоренко Ірини Анатоліївни в судове засідання 08.04.2025 - не з?явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, зокрема, під розписку, відібрану в судовому засіданні 25.03.2025.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників скаржника в судове засідання - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Представник ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, заява боржника про ухвалення додаткового рішення обґрунтована наявністю витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн. у зв`язку з судовим розглядом заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс".

Відповідно до Ордеру АА №1478904 від 10.10.2024 адвокат Неведомський Вадим Олексійович (надалі - адвокат) надавав правову допомогу боржнику у господарському суді Київської області (т.1, а.с.97).

19.03.2024 між адвокатом та боржником було укладено Договір про надання правової допомоги №18/01 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1. якого за цим Договором адвокат зобов`язується надати клієнту адвокатські послуги (правову допомогу), зазначені у п. 2.1. цього Договору (далі за текстом - послуги), а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги у відповідності з п. 4 цього Договору (т.1, а.с. 165).

Згідно з п. 4.1. Договору, вартість послуг адвоката по цьому Договору складається з вартості наданих клієнту послуг за весь період дії цього Договору, що формується на підставі укладених між сторонами Додаткових угод та Актів наданих послуг.

За змістом Додаткової угоди №2 від 14.10.2024 до Договору адвокат надає наступну послугу: "Забезпечення повного юридичного супроводу у справі за № 911/2629/24 за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс", що слухається в Господарському суді Київської області, під головуванням судді Гребенюка Т.Д., включаючи представництво інтересів Клієнта в суді та підготування усіх процесуальних документів (заяв, клопотань, відзивів, заперечень тощо), вироблення юридичної позиції та стратегії дій, консультування по справі, проведення переговорів, вивчення матеріалів справи тощо".

Вартість послуги фіксована і складає 150000,00 грн. (т.1, а.с. 266).

Адвокат надав, а боржник прийняв послуги загальною вартістю 150000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 11.12.2024 до Договору.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 15.01.2025 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що дослідивши надані боржником докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши специфіку як підстав, так і результату, яким завершився розгляд заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про покладення на ініціюючого кредитора витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені боржником у зв`язку з ініціюванням кредитором розгляду заяви про його неплатоспроможність, в розмірі 75000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.3 ст. 124 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наведені вище положення статей 124, 126, 129 ГПК України у сукупності з положеннями статті 221 ГПК дають підстави дійти висновку, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву, суд може вирішити питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, у своїй першій заяві - відзиві боржник, серед іншого, зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з витрат на професійну правничу допомогу та становить фіксовану суму 150000,00 грн. Боржник у відзиві також просив суд стягнути вказані витрати з ініціюючого кредитора на свою користь та у судовому засіданні зазначив, що відповідні докази будуть подані пізніше.

Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка була подана до суду першої інстанції, 13.12.2024 (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як того вимагають приписи ч.8 ст.129 ГПК України), боржником було подано Акт приймання-передачі наданих послуг від 11.12.2024 по Договору.

Отже, боржником було дотримано вимоги законодавства у частині порядку подання доказів на підтвердження судових витрат, та, відповідно, спростовує доводи ініціюючого кредитора про недотримання такого порядку.

Твердження представника ініціюючого кредитора про те, що положення ГПК України, які регламентують порядок розгляду судом питання про судові витрати у позовному провадженні, не можуть застосовуватися до порядку розгляду і вирішення судом питання про судові витрати у провадженні з розгляду заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство - є необгрунтованими та правомірно відхилені судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Ініціюючий кредитор посилався зокрема, на те, що справа по суті не вирішувалась, оскільки судом було відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ухвалою від 11.12.2024, яка не є рішенням за наслідками розгляду спору, що виключає застосування приписів ст. 129 ГПК України до провадження у справах про банкрутство. Зокрема, ініціюючий кредитор зазначав, що ухвала суду від 11.12.2024 про відмову у відкритті провадження не є рішенням за наслідком розгляду спору та постановлена у справі непозовного провадження у справі про банкрутство, відтак положення ч. 4 ст. 129 ГПК України щодо порядку розподілу судових витрат не можуть бути застосовані в цій справі. Ініціюючий кредитор також зазначає, що ніякого спору між сторонами судом не вирішувалося, сторони не мали відповідно статусів позивача та відповідача, ухвалене судом рішення є рішенням у справі непозовного провадження, судові дебати не проводилися.

Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи скаржника, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України), є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Згідно ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного припису КУзПБ, суд апеляційної інстанції враховує, що під час провадження у справах про банкрутство підлягають застосуванню положення ГПК України. Спеціальний закон, яким є КУзПБ, не встановлює особливостей саме в питаннях порядку, підстав і правил розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, вказані питання підлягають розгляду та вирішенню судом на підставі положень ГПК України. Якщо певні процесуальні відносини не врегульовані КУзПБ, вони підлягають регулюванню тими правовими нормами, що регулюють подібні за змістом процесуальні відносини.

Протилежний підхід означав би заперечення права на професійну правничу допомогу та нехтування одним з основних принципів господарського судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене рішення (ст. 2 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції щодо здійснення розподілу судових витрат у справі, з огляду на наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розгляд заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрокомплекс" було завершено судом першої інстанції шляхом постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження від 11.12.2024 у зв`язку з наявністю спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Встановлення наявності/відсутності спору про право - це встановлення наявності чи відсутності неоднозначності в частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстав виникнення зобов`язання, суми зобов`язання, структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання.

Така неоднозначність щодо наявності/відсутності грошового зобов`язання може бути усунута шляхом вирішення спору в порядку позовного провадження, тоді як процесуальні норми, які регламентують розгляд заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, не передбачають відповідних механізмів. Більше того, усунення такої неоднозначності не є завданням підготовчого провадження у справі про банкрутство.

При цьому, в аспекті відшкодування судових витрат суд першої інстанції обгунтовано зазначив, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство у зв`язку з наявністю спору про право - це відмова у задоволенні заяви ініціюючого кредитора (якщо говорити про результат для заявника - ініціюючого кредитора), але з підстав, коли ні ініціюючий кредитор не довів існування грошового зобов`язання боржника, ні боржник не довів відсутність такого зобов`язання.

Враховуючи таку специфіку процесуального результату розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, з огляду на підставу відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство - наявність спору про право між боржником і кредитором, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність та правомірність застосування пропорційності, як засадничого положення господарського судочинства (ст. 2 ГПК України) та покладення половину витрат боржника на правову допомогу у зв`язку зі ініціюванням кредитором процедури банкрутсва на ініціюючого кредитора (150000,00грн. / 2 = 75000,00грн.).

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції обгрунтовано врахував, що судовий збір, сплачений ініціюючим кредитором, було йому повернуто на підставі ухвали від 24.12.2024 року виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, суд апеляційної інстанції також погоджується з правомірними виснвоками суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру судових витрат за клопотанням кредитора, з огляду на наступне.

Так, у клопотанні про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу ініціюючий кредитор зазначав, що жодного спору цій справі не вирішувалось, справа слухалась у непозовному провадженні, жодної ціни позову відповідно не існує, а отже співвідношення розміру заявлених витрат до ціни позову є неможливим. Кредитор також вказує, що заявлені виграти на правову допомогу у розмірі 150000,00 грн. не відповідають критеріям розумності та необхідності, є очевидно, завищеними по відношенню витраченого адвокатом часу та складності справи і несправедливими по відношенню, до іншої сторони. Ініціюючий кредитор просить врахувати що переважна більшість документів, які надані боржником, не були необхідними та не стосувались предмету розгляду, а також не готувались безпосередньо адвокатом, а тому, не можуть впливати на визначення розміру витрат на правову допомогу. Підсумовуючи, кредитор вказує, що фактичні витрати на правову, допомогу, про які може йти мова складаються із підготування відзиву та участі у судових засіданнях, яких у справі було 4, та які можуть бути обґрунтованими, не можуть перевищувати 10000,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що боржником надано належні докази, які підтверджують обсяг та вартість наданої професійної правничої допомоги на суму 150000,00 грн. Поряд з цим, кредитором належними та допустимими доказами не доведено неспівмірності витрат згідно критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 126 ГПК України. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 - 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, пропорційність та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відтак, дослідивши надані боржником докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши специфіку як підстав, так і результату, яким завершився розгляд заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, апеляційної інстанції дійшов висновку про обгрунтованість покладення на ініціюючого кредитора витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені боржником у зв`язку з ініціюванням кредитором розгляду заяви про його неплатоспроможність, в розмірі 75000,00 грн., з відмовою у решті заявлених до відшкодування витрат. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника стосовно необгрунтованості висновків суду першої інстанції - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та спростовуються наявними матеріалами справи.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

З огляду на наведене, судом першої інстанції обгрунтовано постановлено оскаржуване додаткове рішення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, обумовлені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025 у справі №911/2629/24 - відсутні за наведених скаржником доводів та обгрунтувань.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025 у справі №911/2629/24 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2025 у справі №911/2629/24 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2629/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана: 28.04.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх