УХВАЛА

м. Київ

01.05.2025Справа № 910/5347/25

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ

до відповідача: Відділу освіти Іванківської селищної ради, Київська область, Вишгородський район, смт Іванків

про стягнення 1 193 364,75 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу освіти Іванківської селищної ради про стягнення заборгованості за спожиту у січні-лютому 2022 електроенергію на суму 889 354,91 грн, інфляційних втрат в сумі 137 690,69 грн та 15% річних в розмірі 166 319,15 грн.

Підставою позовних вимог визначено порушення відповідачем своїх обов`язків з оплати спожитої електричної енергії постачальнику «останньої надії».

Розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У ч.2 ст.27 статті 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 29 Господарського процесуального кодексу України врегульовано підсудність справ за вибором позивача.

Зокрема, згідно ч.1 ст.29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У ч.5 вказаної статті вказано, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Наразі, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи відповідача є: 07201, Київська область, Вишгородський район, селище міського типу Іванків, вул.Проскури Івана, буд.42.

Одночасно, зі змісту договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» не вбачається, що сторонами визначено місце виконання договору у м.Київ.

Отже, враховуючи наведене вище, з огляду на місце державної реєстрації відповідача, суд дійшов висновку, що спір у справі належить до територіальної підсудності Господарського суду Київської області, а не Господарського суду міста Києва.

Таким чином, з огляду на те, що спір у справі належить до територіальної підсудності Господарського суду Київської області (вулиця Симона Петлюри, 16, Київ, 01000), суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передання позовної заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Відділу освіти Іванківської селищної ради про стягнення заборгованості за спожиту у січні-лютому 2022 електроенергію на суму 889 354,91 грн, інфляційних втрат в сумі 137 690,69 грн та 15% річних в розмірі 166 319,15 грн з додатками на розгляд вказаного суду.

Керуючись ст.ст.27, 29, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати позовну заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Відділу освіти Іванківської селищної ради про стягнення заборгованості за спожиту у січні-лютому 2022 електроенергію на суму 889 354,91 грн, інфляційних втрат в сумі 137 690,69 грн та 15% річних в розмірі 166 319,15 грн з додатками на розгляд до Господарського суду Київської області (вулиця Симона Петлюри, 16, Київ, 01000).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до відповідного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Князьков