ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. Справа №909/679/24 (909/431/24)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів ПАНОВОЇ І.Ю.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Ярина ТЕЛИНЬКО

представники сторін :

від скаржника - Серт О.В. (адвокат);

від позивача - Михайлов Л.Л. ( адвокат).

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" (вх.ЗАГС №01-05/469/25 від 21.02.2025)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2025 ( повна ухвала 18.02.2025, суддя Максимів Т.В.)

у справі № 909/679/24 (909/431/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору на стороні відповідача

арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович

про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 136 986 490, 47 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" про стягнення заборгованості у сумі 136 986 490,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов?язань згідно договору поставки вугілля №660 від 29.12.2018, у зв?язку із чим у нього утворилася заборгованість: у розмірі 79 994 471,50 грн - за поставлене вугілля, 2 047 405,66 грн - по оплаті транспортування вугілля автомобільним транспортом з врахуванням навантаження/вивантаження вугілля. На вказану заборгованість нараховано 44 525 198,29 грн - інфляції за період з 01.03.2020 до 31.03.2024 та 10 419 415,02 грн - 3% річних за період прострочення з 01.01.2020 до 03.05.2024.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 12.02.2025 позов ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" до ТОВ "Костанза" про стягнення заборгованості за договором поставки вугілля у сумі 136 986 490, 47 грн залишив без розгляду.

Суд встановив, що в межах справи №909/679/24 про банкрутство ТОВ "Костанза" позивач, як кредитор, подав заяву з грошовими вимогами до боржника (відповідача), які виникли на підставі цього ж договору поставки вугілля №660 від 29.12.2018 і повністю включають у себе заборгованість, яка є предметом позову у справі № 909/679/24 (909/431/24).

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.02.2025 скасувати і направити справу № 909/679/24 (909/431/24) для продовження розгляду до суду першої інстанції. Покликається на порушення судом норм процесуального права щодо залишення позову без розгляду. Вважає, що судовими рішеннями у справі № 909/679/24 (про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Костанза") встановлено безспірність грошових вимог позивача у цій справі лише у розмірі 82 093 704, 20 грн. Відтак спір у цій справі про стягнення заборгованості в іншій частині підлягає розгляду в межах цієї справи.

Позивач подав письмові заперечення проти відкриття апеляційного провадження, а відповідач відповідь на ці заперечення, які надійшли до суду після постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі, а тому суд дійшов висновку залишити такі без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших заяв чи клопотань в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України учасники у справі не подали.

24.04.2025 в судовому засіданні взяли участь представники позивача та відповідача, які навели доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Водночас розпорядник майна арбітражний керуючий Ткаченко Денис Володимирович подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом спору в цій справі є стягнення заборгованості в сумі 136 986 490, 47 грн за договором поставки вугілля №660 від 29.12.2018.

Разом з цим, у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа № 909/679/24 за заявою ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" про банкрутство ТОВ "Костанза".

У справі № 909/679/24 Господарський суд Івано-Франківської ТОВ "Костанза"; визнав вимоги ініціюючого кредитора ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" до боржника в розмірі 143 311 020, 52 грн заборгованості, 30 280, 00 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви до суду та 72 000, 00 грн витрат на авансування винагороди арбітражного керуючого; грошові вимоги в частині інфляційних нарахувань у сумі 45 963, 75 грн відхилив.

Заявлені ініціюючим кредитором та визнані судом ухвалою від 13.08.2024 у справі №909/679/24 частина грошових вимог в сумі 79 994 471, 50 грн - основної заборгованості згідно договору поставки вугілля №660 від 29.12.2018; 2 047 405, 66 грн - заборгованості з оплати транспортування вугілля автомобільним транспортом з врахуванням навантаження/вивантаження вугілля; 44 525 198, 29 грн - інфляційних втрат за період з 01.03.2020 до 31.03.2024 та 10 419 415, 02 грн - 3% річних за період прострочення з 01.01.2020 до 03.05.2024 є предметом позову у цій справі.

Ухвала суду від 13.08.2024, залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2024, набрала законної сили. Вказані ухвала та постанова залишені в силі постановою Верховного Суду від 21.01.2025.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що в мотивувальних частинах постанов суду апеляційної та касаційної інстанції суди зазначили, що безспірними є грошові вимоги ініціюючого кредитора (позивача у цій справі) в сумі 82 093 704, 20 грн, а грошові вимоги у сумі 61 217 316, 20 грн є вимогами щодо яких існує спір про право і такі вимоги, в силу ч. 6 ст. 39 КУзПБ не мали б бути визнані судом першої інстанції, як вимоги ініціюючого кредитора під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство. Такі вимоги правомірно б належало розглянути в порядку ст. 45-47 КУзПБ під час розгляду усіх грошових вимог конкурсних кредиторів, які надійшли до суду протягом одного місяця з дня оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Також суди зазначили, що оскільки предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції лише, як така, що неправомірно дала початок провадженню у справі про банкрутство боржника, то немає суттєвого значення розмір безспірних вимог, оскільки його навіть найменший розмір є підставою для відкриття провадження, хоча і впливає на встановлення обставин неплатоспроможності під час відкриття провадження, згідно ч. 3 ст. 39 КУзПБ.

Вказані покликання апелянта суд вважає такими, які не мають вагомого значення при прийнятті рішення у цій справі, оскільки в резолютивних частинах постанов апеляційного та касаційного господарських судів викладено висновок про залишення без змін ухвали суду про відкриття провадження у справі №909/679/24 про банкрутство ТОВ «Костанза», в тому числі в частині визнання грошових вимог ініціюючого кредитора. З огляду на вказане, Верховний Суд підтвердив правомірність визнання судом першої інстанції грошових вимог ТОВ "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" в сумі 143 311 020, 52 грн.

За змістом ст. 1 КУзПБ конкурсними є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 ч. 1 ст. 45 КУзПБ).

Ухвала господарського суду про визнання вимог конкурсних кредиторів за результатами розгляду їх заяв з грошовими вимогами до боржника є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абзаци 4, 5 ч. 6 ст. 45 КУзПБ).

За загальним правилом, набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю в особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).

Лише після вчинення всіх передбачених ст. 45 КУзПБ дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (ч. 6 ст. 45 КУзПБ) визнання його вимог кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Тлумачення статей 39, 45 - 48, 64 КУзПБ дає підстави для висновку, що особа з майновими (грошовими) вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, може реалізувати своє право на задоволення таких вимог виключно через набуття статусу кредитора з підстав і в порядку, передбачених КУзПБ, з урахуванням особливостей і черговості задоволення таких вимог згідно з реєстром вимог кредиторів та обмежень виконання боржником зобов`язань перед кредиторами, встановлених спеціальним законом.

Натомість позовній формі захисту інтересів кредитора у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника в межах справи про банкрутство властива процесуальна автономія та інше правове регулювання, адже за змістом ст. 7 КУзПБ вони розглядаються господарським судом за правилами ГПК України та за результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Склад учасників розгляду спору визначається ГПК України.

При цьому, рух справи про банкрутство, зокрема на стадії визнання судом вимог конкурсних кредиторів, не залежить від вирішення позовного провадження за майновими (грошовими) вимогами тих самих осіб у порядку ст. 7 КУзПБ.

Завдяки такій процесуальній автономії позовного провадження підвищується оперативність та ефективність провадження у справі про банкрутство, оскільки вона надає можливість запобігти уповільненню основних судових процедур банкрутства.

Водночас у разі задоволення майнових (грошових) вимог до боржника у позовному провадженні, що розглядалося в межах справи про банкрутство, позивач не набуває за замовчуванням статусу конкурсного кредитора, позаяк, як зазначалося раніше, законодавець визначив єдиний процесуальний порядок набуття такого статусу та задоволення кредиторських вимог до боржника - безпосередньо у справі про банкрутство за заявою кредитора в порядку реалізації спеціальних норм статей 39, 45 КУзПБ.

Процесуальні дії та судові рішення під час розгляду справи позовного провадження в порядку ст. 7 КУзПБ не замінюють процесуальних дій і рішень щодо заявлення і визнання вимог кредиторів безпосередньо у справі про банкрутство.

Саме тому позивач у справі за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника задля задоволення таких вимог, незалежно від стану (стадії) розгляду його позову в порядку ст. 7 КУзПБ, повинен подати письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, в порядку, визначеному ст. 45 КУзПБ, тобто за власною волею трансформувати позовну вимогу у вимогу конкурсного кредитора до боржника в розумінні статей 1, 45 КУзПБ.

Оскільки майнові вимоги кредиторів у розумінні ст.і 1 КУзПБ не тотожні позовним майновим вимогам (предмет позову) до боржника, які підлягають розгляду в порядку ст. 7 КУзПБ, суд не може на власний розсуд трансформувати позовні вимоги у вимоги до кредиторів, що подаються відповідно до ст. 45 КУзПБ.

Якщо таку заяву подано позивачем до завершення розгляду позовних вимог, то господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, має зупинити провадження у справі за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача.

Після постановлення господарським судом ухвали за результатами розгляду цих вимог позовне провадження у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство, підлягає закриттю повністю або в частині заявлених кредитором вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175, п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України у випадку тотожності суб`єктного складу, предмета і підстав позову. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 226 та 231 цього Кодексу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України визначає, що господарський суд закриває провадження у справі, зокрема якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що в межах справи №909/679/24 про банкрутство ТОВ "Костанза" позивач, як кредитор подав заяву з грошовими вимогами до боржника (відповідача), які виникли на підставі договору поставки вугілля №660 від 29.12.2018 і повністю включають у себе заборгованість, яка є предметом позову у справі № 909/679/24 (909/431/24 ), з урахуванням правових висновків Верховного Суду, які є обов?язковими до врахування в силу вимог ст. 236 ГПК України, провадження у цій справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню із прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 74, 231, 269, 270, 275, 278, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Івано - Франківської області від 18.02.2025 у справі №909/679/24 (909/431/24) скасувати. У цій частині прийняти нове рішення, яким провадження у справі №909/679/24 (909/431/24) закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Івано - Франківської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді І.Ю. ПАНОВА

О.С. СКРИПЧУК