ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 квітня 2025 р. Справа № 902/210/24

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Полотнянко Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю :

арбітражний керуючий Томашук М.С.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/210/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.04.2024 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, з 09.04.2024 року строком на 120 днів. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Томашука М.С.. Призначено попереднє засідання у справі № 902/210/24 на 26.06.2024 року.

При цьому, 11.04.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, ухвалою суду від 26.06.2024 року було відкладено попереднє засідання у справі № 902/210/24 на 18.09.2024 року.

В подальшому, ухвалою суду від 18.09.2024 року встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі № 902/210/24, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) Томашуком М.С. до реєстру вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 , а саме :

- Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в розмірі 2 046 336,18 грн, з яких: 2 041 256,10 грн вимоги, забезпечені заставою; 5 080,08 грн - 3% річних (друга черга задоволення); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів);

- ОСОБА_2 в розмірі 50 000,00 грн боргу (друга черга задоволення).

Призначено справу № 902/210/24 до розгляду в судовому засіданні на 19.11.2024 року. Зобов`язано арбітражного керуючого (керуючого реструктуризацією) Томашука М.С. з дотриманням положень КУзПБ організувати проведення зборів кредиторів у відповідності з п. 1 ч. 4 ст.122 КУзПБ та надати суду протокольне рішення відносно подальшої процедури у справі № 902/210/24.

В подальшому, постановою суду від 19.11.2024 року визнано ОСОБА_1 у справі № 902/210/24, банкрутом. Введено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 у справі № 902/210/24. Призначено керуючим реалізацією майна боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі №902/210/24 - арбітражного керуючого Томашука Миколу Савелійовича. Призначено справу № 902/210/24 до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2025 року.

Разом з тим, ухвалою суду від 17.02.2025 року прийнято до відома звіт арбітражного керуючого (керуючого реалізацією) Томашука М.С. № 02-05/21 від 05.02.2024 року у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Призначено справу №902/210/24 до розгляду в судовому засіданні на 29.04.2025 року об 11:30 год..

Водночас, 16.04.2025 року до суду від арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшли наступні документи:

- звіт № 02-05/66 від 16.04.2025 року про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ;

- звіт № 02-05/67 від 16.04.2025 року керуючого реструктуризацією про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 18.04.2025 року призначено вказані вище звіти арбітражного керуючого Томашука М.С. до розгляду у судовому засіданні на 29.04.2025 року об 11:30 год..

На визначену дату - 29.04.2025 року в судове засідання з`явився арбітражний керуючий Томашук М.С.. Інші учасники провадження у цій справі правом участі в судовому засіданні не скористались.

Принагідно, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати подані звіти арбітражного керуючого Томашука М.С. за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду справи арбітражний керуючий просив суд затвердити звіт про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Суд, розглянувши звіт керуючого реалізацією № 02-05/67 від 16.04.2025 року про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність, заслухавши арбітражного керуючого та дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне.

За змістом звіту № 02-05/67 від 16.04.2025 року, на виконання вимог суду та КУзПБ, керуючим реалізацією було проведено роботу по інвентаризації майна боржника за результатами якої було виявлено майно боржника та визначено його вартість шляхом проведення незалежної експертної оцінки, а саме : земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; адреса : АДРЕСА_2 ; вартість - 720 851,00 грн; являється предметом іпотеки за договором іпотеки майнових прав, реєстровий № 259 від 18.01.2008 р..

Після проведення інвентаризації майна, керуючим реалізацією було сформовано ліквідаційну масу банкрута та вчинено дії на погодження із кредиторами умов продажу майна.

У відповідності до ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства 17.12.2024 р. AT "Державний ощадний банк України", як забезпеченому кредитору у справі про банкрутство ОСОБА_1 було направлено умови продажу забезпеченого майна для погодження.

Листом від 07.01.2025 р. від представника AT "Державний ощадний банк України" надійшла відповідь, відповідно до якої банк погоджує запропоновані керуючим реалізацією умови продажу майна.

Після погодження умов продажу майна боржника, керуючим реалізацією 20.01.2025 року було розміщено оголошення в системі продажу майна Рrozorro про продаж майна банкрута.

Так, на відкриті торги в системі Рrozorro було виставлено земельну ділянку належну боржнику, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , початкова вартість майна 720 851,00 грн.

За результатами продажу першого аукціону 04.02.2025 р. було сформовано протокол про те, що аукціон з продажу майна ОСОБА_1 не відбувся з причин відсутності покупців.

За результатами продажу повторного аукціону 26.02.2025 р. було сформовано протокол про те, що аукціон з продажу майна ОСОБА_1 не відбувся з причин відсутності покупців.

21.03.2025 р. відбувся другий повторний аукціон, за результатами проведених торгів аукціону з продажу земельної ділянки 21.03.2025 р. було сформовано протокол торгів із наступним результатом : земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , початкова вартість 432 510,00 грн, продана за 700 000,01 грн.

Таким чином, загальна сума, яка надійшла від продажу вказаної вище земельної ділянки склала 700 000,01 грн.

Після проведення розрахунків із покупцем майна було складено Акт про придбання майна на аукціоні та передано придбану земельну ділянку.

Разом з цим, 28.03.2025 р. отримані грошові кошти в сумі 700 000,01 грн були розподілені відповідно до ст. 133 КУзПБ наступним чином:

- 65 929,66 грн сплачено основну грошову винагороду та погашено витрати керуючого реструктуризацією, які затверджено постановою суду від 19.11.2024 р.;

- 48 448,00 грн сплачено основну грошову винагороду керуючого реалізацію в період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. (3 пм за 1 місяць);

- 4 000,00 грн - погашення витрат на експертну оцінку майна (земельної ділянки);

- 944,59 грн - погашення витрат у справі про банкрутство (витрати по зняттю арештів - адмінзбір, поштові витрати, канцтовари, витрати пов`язані із продажем майна);

- 677,76 грн комісія банку;

- 17 400,00 грн - додаткова грошова винагорода керуючого реалізацією;

- 562 600,00 грн - перераховано забезпеченому кредитору.

Відтак, станом на 01.04.2025 р. залишок коштів від реалізації майна боржника становить 0,00 грн та майно боржника реалізовано повністю.

За таких обставин, після проведення реалізації майна боржника та розподілу коштів залишились непогашеними наступні вимоги кредиторів:

1) АТ "Державний ощадний банк України" в сумі 1 489 792,18 грн, в такому рахунку: 1484712,10 грн - забезпечені вимоги кредитора; 5 080,08 грн - вимоги, що не забезпечені майном боржника - друга черга задоволення вимог кредиторів;

2) ОСОБА_2 в сумі 50 000,00 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів.

Поряд з цим, у звіті повідомлено, що рішенням зборів кредиторів 16.04.2025 р., яке оформлено протоколом зборів кредиторів, кредитори одноголосно вирішили затвердити звіт керуючого реалізацією та звернутись до суду із клопотанням про завершення процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та закриття провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного, керуючий реалізацією у звіті № 02-05/67 від 16.04.2025 року просить суд : затвердити звіт про завершення процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; звільнити від боргів фізичну особу ОСОБА_1 ; вимоги кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 вважати погашеними; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

На підтвердження обставин, викладених у звіті арбітражним керуючий надані відповідні докази.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписи ст. 113 КУзПБ передбачають, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КУзПБ, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду (а в разі ліквідації страховика або кредитної спілки - також до Національного банку України) звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії документів, що підтверджують відчуження активів боржника під час ліквідаційної процедури (у тому числі протоколи про результати аукціону, договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі майна, акти про придбання майна на аукціоні тощо); реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, що підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів боргових цінних паперів - звіт про результати погашення цінних паперів.

Про час і місце судового засідання, в якому мають розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та кредиторів.

Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки кредиторів постановляє ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Згідно ч. 6 ст. 65 КУзПБ, ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2024 року у справі № 916/1584/21, у процедурі погашення боргів боржника здійснюється формування ліквідаційної маси та вирішуються пов`язані з цим питання, зокрема: визначається майно боржника, яке підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника; випадки невключення майна до ліквідаційної маси; порядок задоволення вимог кредиторів, тощо (статті 130-133 КУзПБ).

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також достовірність змісту ліквідаційного балансу (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15).

КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово зверталася увага Верховним Судом під час касаційного перегляду судових рішень, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі № 18/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16.

Завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 903/975/14).

Звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі № 904/9631/15).

Хоча вищезазначені висновки було сформовано Верховним Судом щодо здійснення процедури ліквідації юридичних осіб, разом з тим врахування зазначеного принципу також при розгляді справ про неплатоспроможність фізичних осіб є доцільним, враховуючи, що відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 915/2487/19).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 131 КУзПБ, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством.

З моменту визнання боржника банкрутом: розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Судом встановлено, що згідно долученої до звіту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеку, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №376848169 від 01.05.2024 року у власності боржника - ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, цільове призначення : для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса : АДРЕСА_2 , яка являється предметом іпотеки за договором іпотеки майнових прав від 18.01.2008 р. (Іпотекодержатель - АТ "Державний ощадний банк України").

Також, матеріалами справи підтверджено, що згідно протоколу проведення аукціону №BRE001-UA-355 від 21.03.2025 року, описана вище земельна ділянка була реалізована на аукціоні за ціною 700 000,01 грн (переможець аукціону - ОСОБА_3 ).

При цьому, 26.03.2025 року між керуючим реалізацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражним керуючим Томашуком М.С. (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) підписано Акт № 90221024.1 про придбання майна на аукціоні, а саме : земельна ділянка загальною площею 0,1519 га, кадастровий номер :02:005:0056, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 (копія наявна у справі), яка належить фізичній особі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.01.2008 р..

Водночас, судом встановлено, що 28.03.2025 р. отримані грошові кошти від продажу належної боржнику земельної ділянки в сумі 700 000,01 грн були розподілені наступним чином: 65 929,66 грн сплачено основну грошову винагороду та погашено витрати керуючого реструктуризацією, які затверджено постановою суду від 19.11.2024 р.; 48 448,00 грн сплачено основну грошову винагороду керуючого реалізацію в період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. (3 пм за 1 місяць); 4 000,00 грн - погашення витрат на експертну оцінку майна (земельної ділянки); 944,59 грн - погашення витрат у справі про банкрутство (витрати по зняттю арештів - адмінзбір, поштові витрати, канцтовари, витрати пов`язані із продажем майна); 677,76 грн комісія банку; 17 400,00 грн - додаткова грошова винагорода керуючого реалізацією; 562 600,00 грн - перераховано забезпеченому кредитору, що підтверджується заключною банківською випискою за період з 28.03.2025 року по 28.03.2025 року (копія наявна у справі).

Принагідно, суд звертає увагу на те, що інших майнових активів належних боржнику, крім вказаної вище земельної ділянки, які б підлягали включенню до складу ліквідаційної маси ОСОБА_1 згідно вимог ст.131 КУзПБ, керуючим реалізацією майна - арбітражним керуючим Томашуком М.С. не виявлено (доказів протилежного матеріали справи не містять).

Слід зазначити, що керуючим реалізацією майна долучені до звіту № 02-05/67 від 16.04.2025 року відповіді реєстручих органів на запити арбітражного керуючого Томашука М.С., якими повідомлено про відсутність зареєстрованого за боржником майна.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що під час процедури погашення боргів боржника, усе виявлене та включене керуючим реалізацією майна до складу ліквідаційної маси ОСОБА_1 майно було реалізовано.

Водночас, згідно ч. 3, п. 6 ч. 8 ст. 123 КУзПБ, проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: інші питання, передбачені законодавством.

Судом встановлено, що згідно долученого до звіту № 02-05/67 від 16.04.2025 року протоколу засідання зборів кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 від 16.04.2025 року, кредиторами одноголосно, зокрема, вирішено : схвалити кінцевий звіт арбітражного керуючого Томашука М.С. про проведену роботу в процедурі погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; уповноважити арбітражного керуючого Томашука М.С. подати до суду звіт про завершення процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із клопотанням про закриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, суд, дослідивши звіт керуючого реалізацією № 02-05/67 від 16.04.2025 року про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність та надані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що керуючим реалізацією майна у повній мірі проведено заходи, передбачені статтями 131, 133 КУзПБ щодо виявлення майна боржника та погашення кредиторських вимог у відповідній процедурі, які відображено у вказаному звіті, та який підтверджений наявними у справі доказами і відповідає вимогам законодавства.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 90 КУзПБ встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 90 КУзПБ, провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 10, 12 і 13 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 11 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.

У випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно ч. 6, ч. 7 ст. 133 КУзПБ, вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2023 року у справі № 910/929/21, тлумачення змісту ч. 1 ст. 90 КУзПБ у взаємозв`язку зі ст. 113 КУзПБ із застосуванням системного способу її інтерпретації свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком підстав, визначених пунктами 1, 2, які стосуються виключно юридичної особи) є загальними щодо норм книги четвертої IV КУзПБ, яка містить підстави закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця), адже вони застосовуються до більш широкого кола відносин: як банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб (фізичних осіб - підприємців).

Провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця) відповідно до положень КУзПБ може бути закрите з підстав :

- визначених ч. 7 ст. 123 КУзПБ (підстави, характерні за своєю особливістю саме фізичній особі);

- визначених п.п. 1-8 ч. 1 ст. 90 КУзПБ (тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися фізичної особи);

- визначених приписами п. 9 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, до яких з урахуванням відсильного характеру положень цього пункту належать інші підстави, передбачені законом (до яких відносяться, зокрема, випадки, зазначені в ч. 11 ст. 126, ч. 3 ст. 128, ч. 3 ст. 129, ч. 1 ст. 134 КУзПБ).

Відповідна позиція викладена у постанові від 02.02.2023 у справі № 5023/1668/12, а також у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, на яку посилається скаржник.

З огляду на встановлені обставини та наведені приписи законодавства, суд дійшов висновку про затвердження звіту арбітражного керуючого (керуючого реалізацією) Томашука М.С. № 02-05/67 від 16.04.2025 року про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність, що є наслідком завершення процедури погашення боргів боржника, звільнення боржника від боргів та закриття провадження у справі № 902/210/24.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУзПБ, дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 134 КУзПБ, господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

За наведених обставин, мораторій, що був вжитий ухвалою суду від 09.04.2024 року у цій справі, підлягає припиненню.

Також, судом розглянуто звіт арбітражного керуючого Томашука М.С. № 02-05/66 від 16.04.2025 року про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні, арбітражний керуючий просив суд затвердити вказаний звіт.

Як вбачається із змісту звіту № 02-05/66 від 16.04.2025 року, розрахунок грошової винагороди керуючого реалізацією у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 здійснювався у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень відповідно до КУзПБ .

Таким чином, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого чинним законодавством України у відповідному році, за період виконання повноважень у справі про банкрутство в період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. арбітражному керуючому Томашуку М. С. нараховано основну грошову винагороду в сумі 48448,00 грн, про що складений звіт по нарахованій грошовій винагороді (розрахунок відповідної основної грошової винагороди викладено у звіті).

Крім того відповідно до положень статті 30 КУзПБ керуючим реалізацією отримано додаткову грошову винагороду в розмірі 3 відсотки від суми погашених вимог кредиторів на загальну суму 17 400,00 грн.

Також, за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. арбітражним керуючим було понесено витрати по справі про банкрутство на суму 944,59 грн (витрати по зняттю арештів - адмінзбір, поштові витрати, канцтовари, витрати пов`язані із продажем майна).

Разом з цим, рішенням зборів кредиторів від 15.04.2025 р., яке оформлено протоколом зборів кредиторів, кредитори вирішили затвердити звіт керуючого реалізацією про нарахування та виплату основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

На підставі викладеного вище, арбітражний керуючий просить суд : затвердити звіт про нарахування та виплату основної винагороди керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. в сумі 48 448,00 грн, додаткової грошової винагороди в розмірі 17 400,00 грн; затвердити звіт про витрати керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р., по 29.04.2025 р. на суму 944,59 грн.

Водночас, до вказаного звіту арбітражним керуючим долучені завірені копії платіжних інструкцій від 28.01.2025 року та фіскальних чеків від 17.01.2025 року та від 28.01.2025 року, на підтвердження понесених витрат.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реалізацією становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Суд, перевіривши викладений у звіті № 02-05/66 від 16.04.2025 року розрахунок основної грошової винагороди арбітражного керуючого Томашука М.С., дійшов висновку, що нарахована основна грошова винагорода в сумі 48 448,00 грн згідно вказаного розрахунку є арифметично вірною та відповідає наведеним нормам законодавства і обставинам справи.

Також, отримана керуючим реалізацією майна боржника додаткова грошова винагорода в розмірі 3 відсотки від суми погашених вимог кредиторів на загальну суму 17400,00 грн, підтверджується наявними у справі доказами.

Крім цього, судом встановлено, що згідно наявного у справі протоколу засідання зборів кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 від 16.04.2025 року, більшістю голосів кредиторів вирішено : схвалити звіт про витрати арбітражного керуючого Томашука М.С. керуючого реалізацією у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. в розмірі 944,59 грн; схвалити звіт про нарахування та виплату основної винагороди керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. в сумі 48 448,00 грн та додаткової грошової винагороди в розмірі 17 400,00 грн.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та положення закону, суд дійшов висновку про затвердження звіту арбітражного керуючого Томашука М.С. № 02-05/66 від 16.04.2025 року про нарахування та виплату основної винагороди керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. в сумі 48 448,00 грн, додаткової грошової винагороди в розмірі 17 400,00 грн та звіту про витрати керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. на суму 944,59 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 30, 65, 90, 113, 133, 134 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 18, 42, 73-79, 86, 232-236, 255, 256, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Затвердити звіт арбітражного керуючого Томашука М.С. № 02-05/66 від 16.04.2025 року про нарахування та виплату основної винагороди керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. в сумі 48 448,00 грн, додаткової грошової винагороди в розмірі 17 400,00 грн та звіт про витрати керуючого реалізацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича за період із 19.11.2024 р. по 29.04.2025 р. на суму 944,59 грн.

2. Затвердити звіт арбітражного керуючого (керуючого реалізацією) Томашука М.С. №02-05/67 від 16.04.2025 року про завершення процедури погашення боргів ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

3. Завершити процедуру погашення боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі № 902/210/24.

4. Звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів.

5. Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

6. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

7. Згідно ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

8. Припинити повноваження керуючого реалізацією майна боржника - ОСОБА_1 у справі № 902/210/24 - арбітражного керуючого Томашука Миколи Савелійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 187 від 08.02.2013 року).

9. Припинити дію мораторію введеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.04.2024 року у справі № 902/210/24.

10. Закрити провадження у справі № 902/210/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

11. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом, до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні адреси: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражному керуючому Томашуку М.С. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АТ "Державний ощадний банк України" - ; представнику АТ "Державний ощадний банк України" адвокату Лобанову О.О. - ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).