ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28.04.2025 Справа № 905/197/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ (85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена, буд. 1А, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКИЙ БЕКОН (85180, Донецька область, Краматорський район, с. Водяне Друге, вул. Зелена, буд. 1-А, )

про стягнення 165 420,00 грн., -

без повідомлення (виклику) учасників справи

В С Т А Н О В И В

Приватне акціонерне товариство АПК-ІНВЕСТ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом Приватного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКИЙ БЕКОН про стягнення 165 420,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 7075Д-20 від 14.12.2020, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 165 420,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами та відкрито провадження у справі №905/197/25. Також даною ухвалою судом було запропоновано позивачу надати суду належним чином засвідчену копію накладної №2380Т МК від 01.12.2022, зареєстровані податкові накладні за договором поставки № 7075Д-20 від 14.12.2020 на підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними видатковими накладними, а також докази неможливості самостійного отримання у відповідача оригіналів та копій видаткових накладних на поставку тари №961Т ДНЗ від 23.09.2021 р., №194Т ДНЗ від 15.03.2022 р., №200Т ДНЗ від 19.03.2022 р., №389Т ДНЗ від 13.06.2022 р., №401Т ДНЗ від 19.06.2022 р., №2380Т МК від 01.12.2022 р. та видаткових накладних на повернення тари №35Т МК від 01.04.2022 р., №45Т МК від 17.05.2022 р., №2380Т МК від 17.07.2022 до 12.03.2025.

Як встановлено судом, 10.03.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій останній заперечував проти розгляду справи №905/197/25 за правилами спрощеного провадження з огляду на те, що вона не є справою незначної складності, оскільки передбачає необхідність дослідження значного масиву письмових доказів та їх часткового витребування. На думку представника позивача, складність даної справи обумовлена тим, що сторони судового процесу фактично перебувають в зоні активних бойових дій, тобто, мова йде про необхідність формування правозастосовчої практики з вирішення спорів, що зумовлені особливостями воєнного стану та обмежень у діяльності суб`єктів господарювання. Натомість, розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін фактично позбавляє позивача можливості надати суду вмотивовані і доречні пояснення по суті спору і питань, що можуть виникнути під час розгляду справи по суті, бути присутнім під час дослідження доказів та повною мірою реалізувати всі інші процесуальні права надані законом стороні у справі, а також можливості звернення до суду.

Також 10.03.2025 від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи згідно наведеного переліку (т.1, а.с. 118-121), в якій останній наполягав на неможливості самостійного отримання у відповідача оригіналів та копій накладних, зазначених у клопотанні по витребування доказів, з огляду на те, що відділення поштового зв`язку ДП «УКРПОШТА» у населеному пункті, де зареєстрований відповідач, не здійснює свою роботу та не надає послуг поштового зв`язку, а інші логістичні компанії, які надають послуги поштового зв`язку, зокрема ТОВ «НОВА ПОШТА», не надають послуги у вказаних населених пунктах. Крім того, за твердженням представника позивача відповідач не здійснює прийом кореспонденції за зазначеною ним поштовою адресою, що підтверджується копією доданого до вказаної заяви конверту із зазначенням «за даною адресою не знаходиться». Також у вказаній заяві позивач посилається на те, що с. Рівне Покровського району Донецької області, де зареєстрований позивач, відноситься до території активних бойових дій, внаслідок чого підприємство було змушено фактично призупинити власну господарську діяльність та значною мірою скоротити чисельність працівників, а їх решта працює віддалено, що в свою чергу також ускладнює процес комунікації та здійснення документообігу із відповідачем. Крім того, у вказаній заяві представник позивача посилався на те, що тара, у якій постачався товар, була зворотною та підлягала поверненню з боку відповідача на користь позивача згідно положень п. 4.3-4.4 договору, у зв`язку з чим відповідно до вимог податкового законодавства, а саме ст. 187.1 та 198.2 ПК України, податкові накладні на поставку тари не складалися, оскільки поставки (повернення) не відбулось.

19.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у випадку відсутності підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, відповідач наголошує на тому, що в порушення п.2 ч.1 ст. 162 ГПК України позовна заява була подана позивачем без зазначення відомої йому адреси електронної пошти відповідача та/або відсутності електронних кабінетів у позивача та відповідача. Більш того, у позовній заяві зазначено про те, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. №27 від 22.01.2025, копія якої відсутня у додатках до позовної заяви. Також у відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на тому, що, оскільки позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на накладні приймання зворотної тари у період з 06.01.2021 по 19.07.2022, до вказаних вимог підлягають застосуванню строки позовної давності, про що додана відповідна заява до відзиву на позовну заяву. На думку відповідача, зворотня тара відповідно до умов договору не є та не була товаром, який підлягав поставці згідно його умов та відносно якої (зворотної тари) у відповідача би виникло зобов`язання з її приймання та оплати. За твердженням відповідача, умовами договору, зокрема п.п.5.1. 5.3. сторони погодили умови реалізації постачальником, отримання та оплати покупцем саме товару, тобто партій охолоджених та заморожених м`ясних напівфабрикатів, м`ясних субпродуктів, тощо, а не зворотної тари. Водночас п.4.2. договору встановлено, що товар за цим договором може поставлятися як в зворотній тарі, так і в тарі, яка не підлягає поверненню, тобто не є зворотною тарою у відповідності до технічних умов постачальника. Також на його думку умовами договору не встановлений порядок поставки та оплати зворотної тари як такої, а отже можливість виникнення у відповідача заборгованості з її оплати. Натомість п.4.4. договору встановлено, що покупець зобов`язаний повернути постачальнику зворотну тару в місці поставки. Водночас, жодних вимог та/або дій щодо повернення зворотної тари позивачем відповідачу не направлялося, зокрема це підтверджується доводами позивача, який в позові зазначає, що ним направлялася претензія відповідачу (яка не додана позивачем до позову) саме про сплату заборгованості по неповернутій зворотній тарі, а не про повернення як такої неповернутої як на думку позивача зворотної тари.

Крім того, за твердженням відповідача, в порушення п.4.5. договору та вимог вказаного вище законодавства позивачем не була проведена жодної реалізації як на думку позивача неповернутої тари, зокрема не були сформовані та надані відповідачу на підпис видаткові накладні на поставку зворотної тари, не були зареєстровані відповідні податкові накладні за результатами такої реалізації. Так само, позивачем не було виставлено відповідачу рахунки на оплату, згідно яких по факту проведеної реалізації відповідач мав провести оплату начебто неповернутої тари протягом 3 банківських днів з моменту їх виставлення. Жодних рахунків відповідачем позивачу не направлялися та не виставлялися, що власне підтверджується самим позивачем та матеріалами справи. Посилаючись на те, що жодної реалізації позивачем зворотної тари відповідачу проведено не було, жодного рахунку позивач відповідачу не виставляв та не направляв, відповідач вважає строк оплати начебто неповернутої позивачу зворотної тари таким, що не настав.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на тому, що позивач надає до позовної заяви накладні на приймання зворотної тари та на її повернення, в яких зазначена зовсім інша адреса відповідача, а підписантами таких документів є фізичні особи, які не є співробітниками/працівниками відповідача.

24.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності. Як вбачається зі змісту вказаної відповіді на відзив на позовну заяву, на думку представника позивача умови договору поставки №7075/Д-20 від 14.12.2020 не передбачають необхідності пред`явлення постачальником окремої письмової чи будь-якої іншої вимоги для повернення зворотної тари з боку покупця . За твердженням позивача, зворотна тара на момент поставки товару за умовами договору не вважалася реалізованою, бо залишалась власністю постачальника і мала бути йому повернута. Так, оскільки право власності на тару не переходило до покупця, фактично відбувалася зміна місця зберігання тари і з балансу власника така передана тара не списувалася. У покупця з ця тара повинна була обліковуватися на позабалансовому рахунку 023 «Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні» за вартістю тари і в розрахунку контрагента-власника тари. Крім того, представник позивача наголошує на тому, що відповідачем доказів, які б підтверджували факт впливу форс-мажору на його спроможність щодо оплати неповернутої зворотної тари також надано не було.

25.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у відповідача засвідчені належним чином копії податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток за відповідні звітні періоди у 2022 та 2023 роках (або інших звітних періодах, в яких Відповідач обліковував відповідні операції щодо безоплатно отриманого майна, а саме зворотної тари, що належить ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ») та інші документи бухгалтерського/податкового обліку, які підтверджують облік та рух відповідних ТМЦ, в тому числі їх списання, якщо таке проводилось.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник посилається на те, що зворотна тара є товарно-матеріальними цінностями, які у відповідності до вимог діючого податкового законодавства підлягають обов`язковому бухгалтерському/ податковому обліку, для встановлення дійсних обставин руху наведеного активу. В свою чергу, відповідно до положень п. 189.2. ст. 189 Податкового Кодексу України вартість тари, що згідно з умовами договору (контракту) визначена як зворотна (заставна), до бази оподаткування не включається. У разі якщо у строк більше ніж 12 календарних місяців з моменту надходження зворотної тари вона не повертається відправнику, вартість такої тари включається до бази оподаткування отримувача, тобто в даному випадку Відповідача. Із означеного вбачається, що якщо договором поставки тару визначено як зворотну (заставну), то її вартість не включається до бази обкладення ПДВ (п. 189.2 ПКУ) у Постачальника (власника) тари, тобто Позивача в даному випадку. Якщо ж прострочуються 12 календарних місяців, то отримувач тари, в даному випадку саме Відповідач, у звітному періоді, в якому минає 12-й календарний місяць з моменту надходження такої зворотної тари, повинен був визначити податкові зобов`язання з ПДВ на суму поворотної (заставної) тари та податку на прибуток, за безоплатно отримане майно зі сплатою відповідних податкових зобов`язань.

В такому випадку Відповідачем мали бути відображені у податковій звітності з ПДВ та податку на прибуток відповідні відомості щодо обліку безоплатно отриманого майна, а саме зворотної тари, що належить ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» за відповідні звітні періоди у 2022 та 2023 роках (або інших звітних періодах, в яких Відповідач обліковував відповідні операції).

Крім того, у випадку списання наведених ТМЦ (зворотної тари, що належить ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ») внаслідок її знищення чи втрати (через обстріли та пожежі), доцільно витребувати у ПРАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БЕКОН» відповідні документи бухгалтерського/податкового обліку що підтверджують здійснення таких операцій.

27.03.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про витребування документів від 24.03.2025, в якому просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що позивачем ані у позові, ані у інших документах по справі не зазначалося, що якісь докази не можуть бути подані разом із позовною заявою. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивач здійснив залежні від нього дії, спрямовані на отримання зазначених ним у клопотанні документів.

Також 27.03.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній посилається на те, що в порушення приписів ст. 164 ГПК України позивачем до позову не була додана копія претензії вих..№27 від 22.01.2025, тобто твердження позивача про начебто повторне надання наданої претензії та доказами її надсилання на адресу відповідача спростовується викладеним вище та доводами і доказами відповідача, які викладені/додані ним до відзиву. На думку представника, оскільки обґрунтування неможливості її подання у позовній заяві позивачем зроблено не було в порушення приписів ст. 73,76, 80 ГПК України, вказаний доказ не може бути прийнятий судом, оскільки поданий з порушенням норм процесуального законодавства.

Крім того, представник відповідача у вказаних запереченнях наполягав на тому, що для надання можливості покупцю/відповідачу змоги виконати його обов`язок з повернення зворотної тари в місці поставки згідно з п.2.1. Договору в день поставки, Постачальник/Позивач був зобов`язаний надати транспортний засіб з достатньою кількістю палетомісць для можливості завантаження такої пустої зворотної тари в нього. Водночас, при виконанні умов Договору Позивач не виконував зазначений вище обов`язок. Так, Позивач здійснював Відповідачу поставки Товару за Договором «транзитними» транспортними засобами, тобто адреса Відповідача не була кінцевим місцем вивантаження всього об`єму Товару, Позивач здійснював часткове вивантаження Товару Відповідачу у зворотній тарі, а інший Товар замовником якого були інші покупці - залишався в транспортному засобі та слідував до таких покупців, тому Позивач не здійснював приймання зворотної тари від Відповідача, оскільки відбувалася подальша поставка Товару Позивача і його вивантаження іншим покупцям. Тобто, позивач не приймав зворотну тару від Відповідача в день поставки у зв`язку з необхідністю подальшої поставки і вивантаження Товару з транспортного засобу іншим покупцям, а приймання такої зворотної тари від відповідача ускладнювало б процес вивантаження Товару іншим покупцям, адже Товар в такому випадку був би заставлений зворотною тарою, яку знову ж таки перед вивантаженням Товару іншим покупцям необхідно було б кожен раз спочатку вивантажувати.

При виконанні умов Договору фактично Позивач в інші дні, а не в день поставки Товару надавав окремий транспортний засіб, який здійснював вивезення всієї накопиченої у Відповідача зворотної тари та сторонами оформлювалися/підписувалися відповідні накладні. Зазначене безпосередньо підтверджується тим, що майже всі додані Позивачем до позову та підписані сторонами накладні на повернення зворотної тари складені за формою Відповідача, натомість накладні на повернення зворотної тари за формою Позивача, які розміщені на одному аркуші з накладною на приймання зворотної тари практично всі не підписані не тільки представником Відповідача, а і представником Позивача (що власне в чергове підтверджує невиконання Позивачем обов`язку з приймання зворотної тари). Більше того, викладене вище підтверджується також тим, що додані Позивачем до позовної заяви накладні приймання зворотної тари та накладні на повернення зворотної тари, жодним чином не співпадають між собою ані за датою, ані за кількістю та номенклатурої зворотної тари, ані за вартістю поставленої та повернутої зворотної тари, тощо. Водночас, Позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу/документу, який би підтверджував фактичну кількість відвантаженого Відповідачу Товару у зворотній тарі, не надано жодного документу, який би підтверджував фактичну кількість Товару, що перевозився належними йому транспортними засобами у день коли цими ж т/з здійснювалася поставка Товару Відповідачу, вантажовмісткість таких транспортних засобів та їх фактична завантаженість у день відвантаження товару відповідачу.

Представник відповідача наголошує, що позивачем не була проведена реалізації неповернутої тари, зокрема не були сформовані та надані відповідачу на підпис видаткові накладні на поставку зворотної тари, не були зареєстровані відповідні податкові накладні за результатами такої реалізації. Крім того, позивачем не було виставлено відповідачу рахунки на оплату, згідно яких по факту проведеної реалізації відповідач мав би провести оплату неповернутої тари протягом 3 банківських днів з моменту їх виставлення. З огляду на те, що жодної реалізації позивачем зворотної тари відповідачу проведено не було, жодного рахунку позивач відповідачу не виставляв та не направляв, строк оплати начебто неповернутої позивачу зворотної тари не настав, а отже і будь-яка заборгованість з оплати неповернутої тари відсутня.

Також у вказаних запереченнях представник відповідача наполягає на тому, що Позивачем ані у позовній заяві, ані у відповіді на відзив, в тому числі після подання Відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, жодним чином не обґрунтовано та не наведено жодних причин пропуску строків позовної давності, їх поважності, не надано жодного доказу, який би підтверджував поважність таких причин, зокрема вплив введеного на території України воєнного стану на відсутність можливості подачі Позивачем позову в межах встановлених строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, Відповідач вважає посилання Позивача на пункти 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, як на безумовні та безспірні підстави НЕ застосування до даної справи строків позовної давності необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що представник відповідача просить суд задовольнити подану заяву про застосування строків позовної давності з урахуванням заперечень, викладених відповідачем у інших заявах по суті спору відмовити Позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

01.04.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у позивача документи за спірний період, які підтверджують реальний рух товару та зворотної тари, зокрема, але не виключно видаткові накладні на товар, що постачався відповідачу, товарно транспортні накладні на перевезення такого товару, добові подорожні листи вантажних автомобілів, які складалися в ході перевезення товару в зворотній тарі, в тому числі відповідачу, а також документи, що підтверджують приналежність зворотної тари позивачу.

В обґрунтування вказаного клопотання представник посилається на те, що первинним документом, який відображає господарську операцію з постачання товару позивачем відповідачу є видаткова накладна, яка в будь-якому випадку наявна у позивача як постачальника товару на підставі власне якої в тому числі формувалася накладна на приймання передачу зворотної тари. Отже, позивач на транспортних засобах якого відповідно до умов договору здійснювалося перевезення товару та зворотної тари у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні мав в будь-якому випадку оформлювати товарно транспортні накладні на перевезення. Враховуючи, що перевезення товару та зворотної тари відповідно до умов договору здійснювалися безпосередньо транспортними засобами належними позивачу, то останній мав складати подорожні листи, а з огляду на те, що товар поставлявся в один день не тільки відповідачу, а іншим покупцям продукції позивача. На переконання представника відповідача вкрай необхідним є дослідження саме добових подорожніх листів позивача, які відповідно до чинного законодавства можуть бути тільки у позивача, як у власника/орендаря транспортних засобів, що здійснювали перевезення товару. З урахуванням того, що позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості саме за зворотну тару, на правомірне переконання Відповідача необхідним та доцільним є першочергове встановлення приналежності (права власності) на дану зворотну тару саме Позивачу.

Також у вказаному клопотанні заявник посилається на те, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 року по справі №160/5444/24 встановлено факт неможливості вивезення первинних документів за період з 18.12.2008 по 31.03.2022 роки Відповідачем, як то видаткові накладні на товар, товарно-транспортні накладні, а добові подорожні листи вантажних автомобілів це ті документи, які складаються безпосередньо Позивачем, а отже апріорі не можуть бути надані Відповідачем, ідентична ситуація і з документами, які підтверджують право власності Позивача на зворотну тару, заборгованість за яку останній намагається стягнути з Відповідача.

03.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про витребування доказів.

09.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів згідно переліку. Як вбачається зі змісту вказаного клопотання, позивачем за власною ініціативою подано документи, які відповідач просив витребувати у позивача в клопотанні від 01.04.2025. Також зазначено, що 11.08.2024 року в результаті збройної агресії російської федерації проти України, зокрема внаслідок ракетного обстрілу, навмисно спрямованого на цивільні об`єкти Позивача, було пошкоджено та знищено майно, яке належить ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», а саме: внаслідок прямих влучань, були зруйновані (знищені) будівлі та обладнання М`ясокомбінату, розташованого за адресою: вулиця Шопена 1а, с. Рівне, Покровського району Донецької області, що призвело до його повної руйнації, як виробничого об`єкту - цілісного майнового комплексу та припинення його функціонування. У зв`язку з вказаними подіями Позивач був змушений фактично призупинити власну господарську діяльність та значною мірою скоротити чисельність працівників. Решта працівників підприємства Позивача, які залишилися працювати були вимушені виїхати до більш безпечних регіонів країни та наразі працюють дистанційно, але значна частина документів Позивача, які наразі необхідно долучити до матеріалів даної справи, на момент подання позову до суду залишалася у виробничих підрозділах на території Донецької області. Вказані документи були отримані представником нарочно лише 03.04.2025.

Також у вказаному клопотанні представник позивача наголошує на тому, що саме супровідні документи, визначені п.1.6. Договору поставки №7075/Д-20 від 14.12.2020 р. та належним чином оформлені сторонами, підтверджують реальний рух Товару, оскільки відображають факт переміщення Товару і його передачу від Постачальника до Покупця. Крім того, за твердженням представника позивача у період з 09.03.2022 по 02.04.2022 відповідач здійснював самовивіз товару від позивача і відповідно у цей саме період самостійно привозив позивачу зворотну тару. Даний факт, за його твердженням, підтверджується змістом товарних накладних та довіреностей на отримання ТМЦ.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 3 та ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно ст.181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста та здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно з підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Означеною нормою визначено порядок дій платників податків у разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів внаслідок ведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями Російської Федерації.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88), згідно з якими первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 814/328/15.

Враховуючи характер спірних правовідносин, обставин, які підлягають встановленню під час розгляду даної справи, зокрема, з`ясування обставин поставки товару за договором поставки №7075/Д-20 від 14.12.2020, факту його постачання у зворотній тарі чи тарі, яка не підлягає поверненню постачальнику за період з січня 2021 по грудень 2022, а також дослідження виконання сторонами даного договору п. 189.2. ст. 189 Податкового Кодексу України, суд дійшов висновку, що подальший розгляд даної справи у спрощеному позовному провадженні є недоцільним, у зв`язку з чим, з метою правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а також враховуючи заперечення позивача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначає розгляд справи №905/197/25 в порядку загального позовного провадження.

Згідно ч.6 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 12, 73, 74, 80, 81, 177, 234, 235, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В

1. Задовольнити клопотання позивача про розгляд справи №905/195/25 в порядку загального позовного провадження

2. Призначити справу №905/197/25 до розгляду за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання у справі призначити на 15.05.2025 року о 15:30 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Донецької області за адресою: 61022, м.Харків, пр.Науки, буд.5, каб. № 322.

4. Явку повноважних представників сторін визнати ОБОВ`ЯЗКОВОЮ.

5. Запропонувати учасникам справи звірити розрахунки за договором поставки №7075Д-20 від 14.12.2020 та надати підписаний представниками обох сторін акт звірки суду до дати підготовчого засідання.

6. Позивачу надати суду з доказами їх надсилання на адресу відповідача до дати підготовчого засідання:

- обґрунтований розрахунок позовних вимог із зазначенням того, за якими конкретно видатковими накладними та на яку суму окремо за кожною з них відповідачем за договором поставки №7075Д-20 від 14.12.2020 не було здійснено повернення зворотної тари;

- докази звернення до Державної податкової служби України із заявою у встановленому підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України із наданням відповідних доказів.

- письмові пояснення щодо того, чи виставлялися позивачем відповідачу рахунки на оплату зворотної тари в порядку, передбаченому п.4.5 договору поставки №7075Д-20 від 14.12.2020 із наданням відповідних доказів.

7. Відповідачу надати суду з доказами їх надсилання на адресу позивача до дати підготовчого засідання:

- відомості щодо результатів розгляду Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків повідомлення Приватного акціонерного товариства Український бекон від 04.12.2023 №1 про неможливість вивезення первинних документів з урахуванням висновків суду, викладених у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 року по справі №160/5444/24;

- письмові пояснення щодо доцільності розгляду поданого клопотання про витребування доказів від 01.04.2025 з урахуванням наданих позивачем разом із клопотанням від 09.04.2025 товарних та товарно-транспортних накладних за договором поставки №7075Д-20 від 14.12.2020

8. Повідомити учасників справи про те, що всі заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, а також будь-які інші документи можуть бути подані засобами електронного зв`язку через особистий кабінет в системі Електронний суд. У разі неможливості надсилання документів в електронному вигляді - звичайною поштою на офіційну адресу суду.

9.Роз`яснити учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, відповідно до положень ст.197 ГПК України учасникам справи рекомендовано брати участь у засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через особистий кабінет Електронного суду за окремим клопотанням, поданим в порядку, визначеному процесуальним законом.

У разі виникнення обставин зумовлених військовою агресією проти України та які об`єктивно унеможливлюють проведення судового засідання у призначений час, судове засідання може бути відкладено.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набрала законної сили з дати її постановлення (підписання) та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Ю.С. Зельман