РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2025Справа № 910/1322/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ»

до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 97 208, 54 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» про стягнення 97 208, 54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі договору страхування наземного транспорту №5140/23-Т/Ц13 від 12.09.2023, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 108 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Jeep Cherokee" реєстраційний номер НОМЕР_1 з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 97 208,54 грн.

Процесуальні дії у справі

Господарський суд міста Києва від 10.02.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/1322/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), залучив до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, витребував у ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» належним чином завірені копії полісу ОСЦПВВНТЗ ЕЗ/212952654 та полісу «Легкий захист» DC.EP.212952654.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24.02.2025 через канцелярію суду від відповідача на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані документи.

26.02.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи по справі.

03.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив та заперечення на клопотання відповідача про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи.

05.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів по справі.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи по справі, судом встановлено наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Судом зазначає, що враховуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема звіти експертів про оцінку колісного транспортного засобу, актів виконаних робіт, у суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань, а фактичні обставин справи, можуть бути встановлені судом за результатами оцінки наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення по справі транспортно-трасологічної експертизи, у зв`язку із чим, відмовляє у задоволенні клопотання відповідача.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту №5140/23-Т/Ц13 від 12.09.2023, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

01.12.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Jeep Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність власника була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212952654 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу «Легкий захист» DC.EP.212952654 від 16.01.2023.

Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2023 по справі №372/6163/23 винуватцем вище вказаного ДТП визнано водія транспортного засобу «Jeep Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП, яка відбулася 01.12.2023, було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» транспортний засіб «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На підставі рахунків ТОВ «Автолайф Центр» №С000097452 від 08.12.2023, №С000098488 від 24.01.2024, актів виконаних робіт №Н000107502 від 19.03.2024, №Н000106670 від 26.01.2024, Звітів експерта №151222 від 14.12.2023, №151222 від 30.01.2024 та страхового акту №006.02757123-2 від 15.12.2023, №006.02757123-3 від 26.01.2024 позивач здійснив виплату власнику пошкодженого транспортного засобу в загальному розмірі 320 231,82 грн.

Оскільки в порядку врегулювання була списана сума в розмірі 122 658,46 грн, 31.01.2024 ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» з претензією за вих. № 310124-190/р про відшкодування 197 573,36 грн.

30.01.2024 з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту т.з., з урахуванням додаткового пошкодження, внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення додаткового автотоварознавчого дослідження, згідно якого вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу т.з. «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 195 985,65 грн.

Відповідач у добровільному порядку виплату страхового відшкодування не здійснив, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 73 327,19 грн, з урахуванням Звіту експерта №151222 від 30.01.2024 та вирахуванням 122 658,46 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається також на прострочення відповідачем грошового зобов`язання, у зв`язку із чим позивачем нараховані 3% річних у сумі 1 657,00 грн, інфляційні втрати в сумі 7 645,35 грн, пеню у сумі 14 579,00 грн,

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач не дотримався умов пункту 3.3. Положенням «Про пряме врегулювання збитків» (далі - Положення), затвердженого протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) №376/2016 від 10.03.2016, у тому числі щодо залучення страховика відповідального для встановлення дійсних обставин.

Крім того відповідач зазначає, що оскільки фара не є прихованим елементом і може бути візуально обстежена, тому твердження позивача про приховані на фарі пошкодження є неспроможними.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

12.09.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту №5140/23-Т/Ц13, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

01.12.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Jeep Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність власника була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212952654 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу «Легкий захист» DC.EP.212952654 від 16.01.2023.

Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2023 по справі №372/6163/23 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля «Jeep Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог п.2.3.б, 10.1., 12.1 Правил дорожнього руху.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно з рахунками ТОВ «Автолайф Центр» №С000097452 від 08.12.2023, №С000098488 від 24.01.2024, актами виконаних робіт №Н000107502 від 19.03.2024, №Н000106670 від 26.01.2024 становила 320 231,82 грн.

З метою визначення розміру вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 01.12.2023, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, за результатами якого складено Звіт експерта №151222 від 14.12.2023. Згідно Звіту експерта №151222 від 14.12.2023 вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля марки «LAND ROVER Discovery» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 122 658,46 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 214 378,64 грн.

При здійсненні ремонту транспортного засобу «LAND ROVER Discovery» реєстраційний номер НОМЕР_2 були виявлені приховані пошкодження (фари led ліва), а тому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення повторного автотоварознавчого дослідження з урахуванням прихованих пошкоджень, за результатами якого складено Звіт експерта №151222 від 30.01.2024. Відповідно до Звіту експерта №151222 від 30.01.2024 вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу, транспортного засобу «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 195 985,65 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 353 815,13 грн.

Позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт №006.02757123-2 від 15.12.2023, згідно з яким позивачем вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 80 089,56 грн.

Позивачем також здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт №006.02757123-3 від 26.01.2024, згідно з яким позивачем вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 117 483,80 грн.

На підставі страхових актів №006.02757123-2 від 15.12.2023, №006.02757123-3 від 26.01.2024 позивачем вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 320 231,82 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 63894370 від 18.12.2023, № 63894347 від 18.12.2023, № 4434152 від 29.01.2024.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (відповідач у справі) згідно з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212952654, термін дії з 17.01.2023 по 16.01.2024, та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу «Легкий захист» DC.EP.212952654 від 16.01.2023, термін дії з 17.01.2023 по 16.01.2024.

Відповідно до страхового акту № 109.02790423-1 від 15.12.2023 про «Пряме врегулювання» збитку списано суму в розмірі 122 658,46 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №576 від 13.02.2019 про виплату страхового відшкодування у сумі 77415,70 грн.

30.01.2024 з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту т.з., з урахуванням додаткового пошкодження, внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення додаткового автотоварознавчого дослідження, згідно якого вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу т.з. «LAND ROVER» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 195 985,65 грн.

31.01.2024 ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» з претензією за вих. № 310124-190/р про відшкодування 197 573,36 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом «Jeep Cherokee» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідач у добровільному порядку виплату страхового відшкодування не здійснив, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 73 327,19 грн, з урахуванням Звіту експерта №151222 від 30.01.2024 та вирахуванням 122 658,46 грн.

Також у зв`язку з прострочення відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховані 3% річних у сумі 1 657,00 грн, інфляційні втрати в сумі 7 645,35 грн, пеню у сумі 14 579,00 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору страхування наземного транспорту №5140/23-Т/Ц13 від 12.09.2023, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 320 231,82 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 63894370 від 18.12.2023, № 63894347 від 18.12.2023, № 4434152 від 29.01.2024.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наявною у матеріалах справи постановою Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2023 по справі №372/6163/23 підтверджується вина водія транспортного засобу «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 01.12.2023.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212952654 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу «Легкий захист» DC.EP.212952654 від 16.01.2023, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, розрахунок заявленої до стягнення з відповідача суми страхового відшкодування має здійснюватись з урахуванням приписів ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 7.38, п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) аКТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 № 910/5092/17.

Згідно із п. 7.36 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою Ссз= Ц с х (1- Ез), де:

Ссз - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн;

Ц с - ціна нової складової частини, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Під час розгляду справи, позивачем було надано Звіту експерта №151222 від 30.01.2024 про оцінку колісного транспортного засобу «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно із яким коефіцієнт фізичного зносу становить 0,4836; вартість матеріального збитку, завданого власнику з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 195 985,65 грн.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Звіту експерта №151222 від 30.01.2024 про оцінку колісного транспортного засобу, свідчить, що при визначенні розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , судовий експерт врахував коефіцієнт фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу та відповідно визначив суму збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Крім того, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17.

Відповідно до рахунків ТОВ «Автолайф Центр» №С000097452 від 08.12.2023, №С000098488 від 24.01.2024, актів виконаних робіт №Н000107502 від 19.03.2024, №Н000106670 від 26.01.2024, вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу «LAND ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 320 231,82 грн.

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими заперчення відповідача щодо правильності Звіту експерта № 151222 від 30.01.2024.

Судом також враховано, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що позивач не дотримався умов пункту 3.3. Положенням «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №376/2016 від 10.03.2016.

Судом встановлено, що страхові компанії ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» є учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків, яка діє з 01.12.2016.

Так, згідно пункту 1.1. Положення «Про пряме врегулювання збитків», пряме врегулювання збитків (ПВЗ) - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, на підставі Положення про пряме врегулювання збитків частково сплачено виплату страхового відшкодування у розмірі 122 658,46 грн.

Суд відзначає, що в преамбулі до Положення «Про пряме врегулювання збитків» зазначено, що це положення є внутрішнім нормативним документом МТСБУ та встановлює порядок взаємодії страховиків - членів МТСБУ для забезпечення впровадження процесу прямого врегулювання збитків в Україні.

Поряд з тим, пунктом 37.1. ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: (37.1.1.) навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; (37.1.2.) вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); (37.1.3.) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; (37.1.4.) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, законом визначений вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

31.01.2024 ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» з претензією за вих. № 310124-190/р про відшкодування 197 573,36 грн.

Водночас, доказів наявності визначених ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

За встановлених обставин, до відшкодування відповідачем по страховому випадку належить сума 73 327,19 грн (195 985,65 - 122 658,46 грн).

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 657,00 грн, інфляційні втрати в сумі 7 645,35 грн, пеню у сумі 14 579,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі є грошовим зобов`язанням.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити страхове відшкодування 31.01.2024, отже мав здійснити виплату у строк до 30.04.2024 включно, таким чином мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання з 01.05.2024.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що розмір 3% річних становить 1657,00 грн, а розмір інфляційних втрат становить 7645,35 грн, відтак вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені судом встановлено, що розмір пені становить 14579,00 грн, відтак вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ».

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (04053, Україна, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок, 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (03056, Україна, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок, 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у сумі 73 327,19 грн, інфляційних втрат у сумі 7 645,35 грн, 3% річних у сумі 1657,00 грн, пеню у сумі 14 579,00 грн та судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 24.04.2025.

Суддя О.В. Гулевець