ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 5016/234/2012(18/2)(915/499/23)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Принцевська Н.М.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» - адвокат Кордас Ж.А.

ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» - адвокат Севастьянов М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024

по справі №5016/234/2012(18/2)(915/499/23)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»

про стягнення вартості безпідставно набутого майна у сумі 1239678,27 грн.

у межах справи № 5016/234/2012(18/2) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси»

ліквідатор ТОВ агропромислове підприємство «Українські ковбаси» арбітражний керуючий Каратун Євген Євгенович

суддя суду першої інстанції - Давченко Т.М.

місце винесення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул. Фалєєвська, 14.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.12.2024.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» вартості безпідставно набутого майна у сумі 1239678,27 грн.

Позов пред`явлено в межах справи про банкрутство відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за надані послуги, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтування судового рішення.

Судом встановлено, що Договір та Додаткові угоди до нього підписані ОСОБА_1 , який був керівником ТОВ АП «Українські ковбаси» до визнання останнього банкрутом.

При цьому судом зазначено, що як на момент підписання спірного Договору так і на час розгляду даної справи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ АП «Українські ковбаси» містився запис «керівник ОСОБА_1.», при цьому містився й запис № 2008174 внесений 22.12.2018 щодо визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури згідно судового рішення від 25.10.2016.

У зв`язку із цим єдиною уповноваженою від імені ТОВ АП «Українські ковбаси» особою станом на 01.07.2019 так і станом на сьогодні є ліквідатор банкрута.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що Договір №41АР547-207-20 від 28.12.2019р. з усіма додатковими угодами підписано особою з перевищенням повноважень, а також про відсутність в матеріалах справи відомостей про присвоєння відповідачу будь-якого EIC-коду та неможливість достеменно встановити, що споживач з точкою комерційного обліку EIC-код 56X00000K0V4Y00E це саме ТОВ АП «Українські ковбаси».

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність в матеріалах справи відомостей про присвоєння відповідачу будь-якого EIC-коду та неможливість достеменно встановити, що споживач з точкою комерційного обліку EIC-код 56X00000K0V4Y00E це саме ТОВ АП «Українські ковбаси».

Не зважаючи на підписання Договору №41АР547-207-20 від 28.12.2019 р. особою з перевищенням повноважень, відповідачем були здійснені оплати за обсяги природного газу спожиті за умовами даного Договору, що в свою чергу свідчить про наступне схвалення дій підписанта.

Доводи інших учасників провадження у справі:

26.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 по справі №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

29.01.2025 матеріали справи №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 по справі №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) - залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 по справі №5016/234/2012(18/2)(915/499/23).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 призначено справу №5016/234/2012(18/2)(915/499/23) до розгляду на 22.04.2025 о 15:15 год.

В судове засідання 22.04.2025 з`явився представник ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» та Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», представник Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання суду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» заперечував щодо доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

22.04.2025 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначено Законом України «Про ринок природного газу» (далі - Закон).

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 12 Закону, ч.2 ст. 278 Господарського кодексу України).

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 12 Закону).

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону ).

Згідно ст.9 Закону господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

ТОВ «Миколаївгаз збут» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.05.2017 року № 674 здійснює діяльність з постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи УКРАЇНИ» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ).

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1378/27823 (далі -Кодекс ГТС).

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Для кодування використовується ЕІС-код. На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі.

Як зазначено вище, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

У даному випадку позивач указує про бездоговірне споживання природного газу у зв`язку з закінченням дії договору в частині постачання природного газу, через що вимагає стягнення вартості безпідставно набутого майна у порядку ст.1212-1213 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: " … зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала".

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/16664/18: "Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього".

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутих коштів необхідно, щоб такі кошти були набуті або збережені безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Так, суд має дослідити та встановити фактичне постачання позивачем природного газу відповідачу у спірний період з 01.11.2021 по 28.02.2022 у об`ємі 23318,05 м3 на суму 1239678,27 грн (з розрахунку 53,1638912 грн. за 1 куб.м.) та встановити факт споживання відповідачем указаного об`єму газу.

На підтвердження постачання та споживання спірного обсягу природного газу позивач надає копію Договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 28.12.2019 №41АР547-207-20 з додатками, Додаткових угод №1 від 31.01.2020, №2 від 10.06.2020, №3 від 04.09.2020. За змістом цього Договору споживачем є ТОВ АП «Українські ковбаси» з ЕІС-кодом 56XO0000KOV4Y00E.

Зазначений Договір та Додаткові угоди до нього підписані ОСОБА_1 , який був керівником ТОВ АП «Українські ковбаси» до визнання останнього банкрутом.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зазначений Договір постачання природного газу для потреб не побутових споживачів та Додаткові угоди до нього, вважається таким, що не укладений,а також про відсутність в матеріалах справи відомостей про присвоєння відповідачу будь-якого EIC-коду, відповідно до наступного.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст.181 ГК України).

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Станом на момент укладення договору, так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в графі «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» - керівником/ представником ТОВ АП «Українські ковбаси» зазначений ОСОБА_1.

Так, відповідачем були здійснені оплати за обсяги природного газу спожиті за умовами даного Договору, що в свою чергу свідчить про наступне схвалення дій підписанта.

Отже, оскільки договір сторонами виконувався, враховуючи правовий висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, згідно з яким не можна вважати неукладеним договір після його повного чи частково виконання сторонами, колегія суддів вважає, що кваліфікація договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів та додаткові угоди як неукладеного виключається, і зазначений договір розглядається як укладений.

Необхідно врахувати, що закріплена статтею 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до адвокатського запиту від 25.10.2022 № 3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та лист-відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 31.10.2022 № ТОВВИХ-22-11652. Зі змісту указаного листа вбачається, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XO0000KOV4Y00E був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «Миколаївгаз Збут» (ЕІС-код 56X704) у період з 01.11.2021 по 28.02.2022.

Споживач з EIC-кодом 56XO0000KOV4Y00E у період з 01.11.2021 по 28.02.2022 та віднесений в алокацію постачальника ТОВ «Миколаївгаз Збут» (ЕІС-код 56X704) спожив з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 14 287,45 м3, з 01.12.2021 по 31.12.2021 - 8 848,69 м3, з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 172,59 м3 та з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 9,32 м3.

Враховуючи викладене, відповідно до Договору №41АР547-207-20 від 28.12.2-19 з Додатковими угодами згідно умов якого, відповідачу присвоєно саме ЕІС-кодом 56XO0000KOV4Y00E.

Також, матеріали справи містять доказ споживання зазначених у позовній заяві обсягів споживачем саме з ЕІС-кодом 56XO0000KOV4Y00E, що було присвоєно відповідачу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути » 1 239 678,27 грн. вартості природного газу обсягом 23318,05 м3 спожито за період у період 01.11.2021- 28.02.2022.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняття нового рішення про задоволення позову.

Щодо розподілу витрат на сплату судового збору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно по п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати за подачу позову покладаються на відповідача з відшкодуванням останніх позивачу.

Апеляційну скаргу позивача було задоволено повністю, тому витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються також на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 у справі № 5016/234/2012(18/2)(915/499/23) скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» 1 239 678,27 грн. вартості природного газу обсягом 23318,05 м3 та 18595,17 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» 27 892,76 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.04.2025.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Н.М. Принцевська