ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Справа№ 910/5777/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024

у справі № 910/5777/24 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр»

про стягнення коштів у розмірі 23 407,72 грн

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тівац» (далі - ТОВ «Тівац») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі - ТОВ «Перший український експертний центр») про стягнення 85082,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, яке було оформлено протоколом зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019 в межах справи №910/909/21 з позивача був стягнутий основний борг у розмірі 62424,12 грн, 3% річних у розмірі 3981,03 грн та інфляційні втрати у розмірі 19426,69 грн.

Втім, в межах справи №910/18116/21 рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, яке було оформлено протоколом зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019, визнано недійсним та скасовано, у зв`язку з чим позивач просив повернути стягнуті в межах справи №910/909/21 грошові кошти на підставі приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, на які нарахував та просив стягнути 3% річних та інфляцію.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ТОВ «Перший український експертний центр» вказувало, що нормами чинного процесуального законодавства встановлюється спеціальний порядок для повернення стягнутих в межах виконавчого провадження коштів за рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому, на переконання відповідача, передумовою для стягнення коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України є визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, відповідач вказував, що хоч у нього і відсутні будь-які правові підстави для повернення грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.11.20201 у справі №910/909/21, він самостійно повернув позивачу 62424,12 грн.

25.06.2024 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» надійшла заява про зміну предмету позовних вимог (уточнення), згідно якої позивач просив суд прийняти до розгляду дану заяву та здійснювати розгляд справи в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3981,03 грн та інфляційних втрат у розмірі 19426,69 грн, оскільки підстави для стягнення заявленої суми основного боргу відпали, у зв`язку з поверненням відповідачем на адресу позивача 62424,12 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже новим предметом позову, виходячи з якого розглядається спір, є стягнення 3% річних у розмірі 3981,03 грн та інфляційних втрат у розмірі 19426,69 грн, розраховані за період з 22.11.2021 моменту отримання цих коштів відповідачем до 03.05.2024 (дати звернення позивача з позовом).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/5777/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнання у судовому порядку недійсним рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, яке оформлене протоколом зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019 і на підставі якого приймалось судове рішення про стягнення коштів з позивача, не призводить до автоматичної втрати чинності постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21, на виконання якої у примусовому порядку приватним виконавцем стягнуто з позивача 62424,12 грн, отже підстава, на якій відповідач отримав кошти на даний час не відпала.

За висновком суду позивач на час подання позову не довів тієї обставини, що отримання відповідачем 62424,12 грн було безпідставним.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тівац» звернулось до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 по справі № 910/5777/24 повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано порушенням судом першої інстанції під час ухвалення рішення норм матеріального та процесуального права.

За доводами скаржника суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, припустився помилки та прийшов до необґрунтованих та незаконних висновків про те, що грошові кошти у розмірі 62 424,12 грн, що були стягнуті в процесі примусового виконання рішення, не можуть вважатись такими, що отримані ТОВ «Перший український центр» без належної правової підстави, адже підставою їх стягнення було судове рішення; за висновком суду прийняте 20.06.2023 рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/18116/21 є нововиявленою обставиною для справи № 910/909/21, тому ТОВ «Тівац» не міг звертатись до суду з окремим позовом про стягнення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, адже постанова Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі № 910/909/21 є чинною, не скасована і не призводить до автоматичної втрати нею законної сили, а підстава для отримання коштів у ТОВ «Перший український центр» не відпала і наразі існує.

Скаржник наголошував на тому, що суд першої інстанції не врахував, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі № 910/18116/21 не існувало на час прийняття постанови ПАГС по справі № 910/909/21.

На переконання скаржника, суд першої інстанції невірно вважав установлені у господарській справі № 910/18116/21 обставини нововиявленими.

Також в апеляційній скарзі скаржником наведено попередній орієнтовний розрахунок витрат на оплату правничої (правової) допомоги у розмірі 20 000,00 грн, які ТОВ «Тівац» очікує понести у зв`язку із розглядом справи № 910/5777/22 в суді апеляційної інстанції.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» у судовій справі № 910/5777/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/5777/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2025.

22.01.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» - адвоката Магратій Яніни Василівни до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, в якій викладено прохання надати можливість участі адвоката Магратій Яніни Василівни по справі № 910/5777/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 була задоволена.

23.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/5777/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За доводами відповідача, судом першої інстанції всебічно досліджено всі докази і обставини по означеній справи та прийнято обґрунтоване рішення без процесуальних порушень.

Відповідач наголошував на тому, що стягував з апелянта кошти не за рішенням загальних зборів, а за діючим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 та виконавчим документом, виданим 02.11.2021 на підставі цього рішення у справі №910/909/21.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» вказувало, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи за позовом ТОВ «Тівац» до ТОВ «Перший український експертний центр» - 30 000,00 грн, який складається з витрат на правничу (правову) допомогу, за результатами розгляду справи та підтвердження чого будуть надані відповідні документи (акти наданих послуг, рахунок на оплату, тощо).

У судовому засіданні 19.02.2025 оголошено перерву до 05.03.2025 (в режимі відеоконференції).

28.02.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» - адвоката Магратій Яніни Василівни до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, в якій викладено прохання надати можливість участі адвоката Магратій Яніни Василівни по справі № 910/5777/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 05.03.2025 оголошено перерву до 09.04.2025 (в режимі відеоконференції).

19.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

20.03.2025 від адвоката Бондар Ю.Ю. до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про припинення надання правової допомоги ТОВ «Перший український експертний центр» та виключення РНОКПП з додаткових відомостей про учасника справи.

У судове засіданні 09.04.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши доводи апелянта та представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ТОВ «Тівац», є власником нежитлових приміщень №1016 та №1019 за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Саперене поле, буд. №14/55.

Відповідно до протоколу зборів співвласників офісної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, проведених 15.10.2019, у зборах взяли участь співвласники офісних приміщень, яким належать офісні приміщення загальною площею 6075,3 кв.м., яка становить 87,95% від всіх нежитлових приміщень офісної будівлі. На зборах прийнято рішення про необхідність встановлення системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі; про визначення виконавцем послуг з виконання монтажних робіт з системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі - ТОВ «Київенергомонтаж»; про уповноваження Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на укладення договору з ТОВ «Київенергомонтаж» на виконання монтажних робіт з системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі та про укладення договорів на компенсацію витрат з виконання монтажних робіт з системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» та співвласниками офісних приміщень згідно розрахунку зазначеному в додатку №1.

Прийняте співвласниками рішення було підставою для створення грошового зобов`язання з оплати робіт у позивача.

16.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київенергомонтаж» (підрядник) укладено договір №190902 на виконання монтажних робіт з системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55 вартістю 786477,50 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» про стягнення 85082,00 грн компенсації витрат з виконання монтажних робіт системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі.

Своєю чергою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тівац» подало зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про визнання недійсним протоколу зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі №910/909/21 у первісному та зустрічному позовах відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі №910/909/21 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі №910/909/21 скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийнято в цій частині нове рішення, яким первісні позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» витрати з виконання монтажних робіт системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі у розмірі 85082,00 грн та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги. У частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 у справі №910/909/21 залишено без змін.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, Північний апеляційний господарський суд виснував, що ТОВ «Тівац», яке є співвласником офісної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, виходячи зі змісту пункту 5 частини 1 статті 7 та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зобов`язане виконувати рішення зборів співвласників від 15.10.2019 та компенсувати позивачу витрати з виконання монтажних робіт з Системи контролю доступу та охоронної сигналізації, відеоспостереження в офісній будівлі пропорційно до його частки співвласника, тобто пропорційно належної йому на праві власності площі - 729,5 кв.м.

02.11.2021 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21 було видано наказ на примусове виконання..

Відповідач у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», пред`явив до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 02.11.2021.

В ході виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 в межах виконавчого провадження №67601958, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. стягнуто з позивача грошові кошти у загальному розмірі 62424,12 грн, про що свідчать платіжні документи №67601958 від 22.11.2021 на суму 25319,45 грн, №67601958 від 11.01.2022 на суму 30056,23 грн, №67601958 від 14.11.2022 на суму 47,80 грн, №156 від 21.09.2023 на суму 0,64 грн, №205 від 04.03.2024 на суму 7000,00 грн та довідка №5-52/1113/2023 від 21.12.2023, видана АБ «Укргазбанк» про списання грошових коштів з позивача на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №67601958 від 19.11.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тівац» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Інвест 21», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбудінвест-17» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛ-Інтермодал», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019 року за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі №910/18116/21 позов задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, яке оформлене протоколом зборів співвласників офісної будівлі проведених 15.10.2019 за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55.

23.02.2024 позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення отриманих коштів, сплати штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних у загальному розмірі 127292,21 грн з підстав того, що рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, проведених 15.10.2019, яке стало підставою для стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів за наслідками розгляду справи №910/909/21, було визнано недійним в межах справи №910/18116/21, а тому стягнення з позивача грошових коштів є безпідставним і стягнуті кошти підлягають поверненню.

У відповідь на вимогу позивача відповідач наголосив на тому, що оскільки у судовому порядку наказ Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/909/21 не було визнано таким, що не підлягає виконанню, то правових підстав для повернення стягнутих грошових коштів в ході виконання вказаного наказу в межах виконавчого провадження №6761958 у відповідача немає, а грошові кошти, отримані від виконання судового рішення у справі №910/909/21, не вважаються незаконно набутими ТОВ «Перший український експертний центр».

Північний апеляційний господарський ухвалою від 21.11.2023 відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю «Тівац» у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21 за нововиявленими обставинами; відмовив у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21 з доданими до неї документами повернув заявнику.

17.03.2025 Північний апеляційний господарський ухвалою повторно відмовив у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №910/909/21 з доданими до неї документами повернуто заявнику.

Колегія суддів зауважує, що за практикою ЄСПЛ справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» від 15.09.2009, заява №798/05, § 103).

«Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права» (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю «питомою вагою» принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у процесуальних кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Оскільки рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі від 15.10.2019 на момент розгляду справи № 910/909/21 існувало і не було скасовано чи визнано недійсним, відсутні підстави стверджувати, що одержані відповідачем на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/909/21 грошові кошти, дій були такими, що набуті без належної правової підстави.

Втім, варто зауважити, що підставою стягнення у примусовому порядку з позивача коштів на вимогу відповідача було не рішення суду, який розглядав позов про присудження, а рішення зборів співвласників офісної будівлі, яке створило для позивача грошове зобов`язання.

Суд враховує, що обов`язок з виконання рішення співвласників офісної будівлі це обов`язок перед співвласниками, але не перед залученою ними установою, яка змонтувала систему сигналізації чи спостереження, тому визнання недійсним цього рішення співвласників не повинно було би мати наслідців для цієї установи.

Утім підставою позову установа вказала саме зобов`язання, яке виникло для ТОВ «Тівац» згідно з рішенням співвласників. Згодом установа повністю повернула позивачу 62 424,12 грн, які були примусово нею стягнуті на підставі виданого на виконання судового рішення у справі № 910/909/21 наказу.

Господарські суди відмовили у перегляді вказаного судового рішення за ново виявленими обставинами, тож перед Північним апеляційним господарським судом у справі, яка переглядається, постало питання, чи вправі за таких умов позивач вимагати стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час користування відповідачем чужими грошовими коштами і з якого часу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі №910/18116/21 було визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів співвласників офісної будівлі, яке оформлене протоколом зборів співвласників офісної будівлі проведених 15.10.2019.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з моменту набрання законної сили рішенням у справі №910/18116/21, у відповідача виник обов`язок з повернення безпідставно отриманих коштів, адже підстава для їх отримання відпала.

Колегія суддів ще раз наголошує, що судове рішення у справі № 910/909/21 не створило обов`язків для ТОВ «Тівац» та прав у ТОВ «Перший український експертний центр», адже судом розглядався позов про присудження.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що підставою для стягнення 85 082,00 грн з ТОВ «Тівац» було судове рішення, яке є чинним і не скасоване.

Колегія суддів враховує здійснене повернення відповідачем стягнутих в процесі виконання судового рішення у справі № 910/909/21 грошових коштів у розмірі 62424,12 грн.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та процентів річних, вірно визначивши початок припинення підстав для набуття грошових коштів (з 21.07.2023), не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем (по 03.05.2024), суд встановив, що належні до стягнення з відповідача проценти річних становлять 1473,00 грн та інфляційні втрати - 1567,02 грн, отже вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у вказаних розмірах.

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі -скасуванню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, який передбачає, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За умовами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

24.06.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» до суду першої інстанції надходила заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в якій позивач вказував, що поніс у зв`язку з розглядом даної справи судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14400,00 грн

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу в суді першої інстанції позивачем було долучено копії акту № 5 від 24.06.2024 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 17 від 17.08.2020 на суму 14 400,00 грн; рахунок на оплату № 5 від 24.06.2024 на суму 14 400,00 грн; ордеру серії АІ № 1534588 від 03.05.2024; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5605/10 від 17.03.2016 виданого гр. Магратій Я.В.

Заперечень проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду першої інстанції не надходило.

Колегія суддів зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відповідає укладеному між позивачем та адвокатом договору та вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», підтверджений документально, є співмірним часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням ціни позову та складності справи, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 400,00 грн відповідають критеріям ст. 126 ГПК України, є розумно необхідними, належно обґрунтованими та документально доведеними.

З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на професійну правову допомогу в сумі 14400,00 грн, та покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1870,16 грн.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/5777/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/5777/24 скасувати.

3. Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 14/55, офіс, 1004; ідентифікаційний код 36844047)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» (03190, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 16; ідентифікаційний код 42130741)

1473,00 грн (одна тисяча чотириста сімдесят три гривні нуль копійок) 3% річних,

1567,02 грн (одна тисяча п`ятсот шістдесят сім гривень дві копійки) інфляційних втрат,

314,60 грн (триста чотирнадцять гривень шістдесят копійок) судового збору за подання позовної заяви.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» (03190, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 16; ідентифікаційний код 42130741)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 14/55, офіс, 1004; ідентифікаційний код 36844047)

12 529,84 грн (дванадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень вісімдесят чотири копійки) судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 14/55, офіс, 1004; ідентифікаційний код 36844047)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівац» (03190, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 16; ідентифікаційний код 42130741)

471,90 грн (чотириста сімдесят одну гривню дев`яносто копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити місцевому господарському суду видати накази на виконання даної постанови.

9. Матеріали справи № 910/5777/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.04.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук