РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.03.2025Справа № 910/3027/24 (910/10433/24)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент фонд" (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 17, прим. 14А, оф. 7)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корп. 8Б, оф. 103)

про визнання договору недійсним

В межах справи № 910/3027/24

За заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (ідентифікаційний код 41264766)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Позивач ОСОБА_1

Від відповідача 1 не з`явилися

Від відповідача 2 не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/3027/24 за заявою ОСОБА_2 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2024.

26.08.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент фонд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнових прав №06/24/11/21/12 від 24.11.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2024 (суддя Спичак О.М.) справу № 910/10433/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент фонд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання договору недійсним передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/3027/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент фонд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання недійсним договору до розгляду в межах справи № 910/3027/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.12.2024.

29.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву.

29.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача 2 на позовну заяву.

05.11.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзиви відповідачів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент фонд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про визнання договору недійсним в межах справи № 910/3027/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" до судового розгляду по суті на 20.01.2025.

У судовому засіданні 20.01.2025 оголошено перерву до 10.03.2025.

У судовому засіданні 10.03.2025 позивача надав пояснення по суті позову та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2010 між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» (позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 600/02-2010.

Відповідно до п. 1.1 Генеральної кредитної угоди Банк зобов`язується надавати Позичальнику кредитні кошти в порядку і умовах, визначених у відповідних кредитних договорах та додаткових угодах до них, укладених в межах генеральної кредитної угоди і які є її невід`ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позивача за кредитами, наданими в межах генеральної кредитної угоди, не повинен перевищувати 1400000,00 доларів США.

Згідно із п. 1.2 Генеральної кредитної угоди остання об`єднує кредитні продукти, які будуть надані шляхом укладання відповідних кредитних договорів кредитором з позичальником та додаткових угод до них. Конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, комісійні винагороди, об`єкти кредитування визначаються сторонами окремо у кожному кредитному договорі, укладеному в межах цієї угоди (п. 2.4 Генеральної кредитної угоди).

Відповідно до п. 4.1 Генеральної кредитної угоди кредитор зобов`язується відкривати позичальнику позичкові рахунки згідно умов даної угоди, кредитних договорів та додаткових угод до них, у відповідності до загальних умов кредитування, викладених у ст. ст. 1, 2 цієї угоди та за письмовою вимогою позичальника перераховувати в безготівковій формі кредитні кошти в межах розмірів лімітів, визначених в кожному окремому кредитному договорі.

15.12.2010 на виконання укладеної Генеральної кредитної угоди між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ЛЄОН» укладено кредитний договір (відзивна кредитна лінія) № 601/02-2010 (далі - кредитний договір-1), відповідно до якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами генеральної кредитної угоди, Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 400 000,00 доларів США на добудову басейну, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку.

В подальшому між сторонами вносились зміни та доповнення до кредитного договору-1 шляхом укладення додаткових угод до кредитного договору-1, якими, зокрема, було збільшено суму кредиту до 510 000,00 доларів США та узгоджено нові графіки погашення.

Також 15.12.2010 між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «ЛЄОН» було укладено кредитний договір (відзивна кредитна лінія) № 602/02-2010 (далі - кредитний договір-2), відповідно до якого, на умовах цього договору та укладеної між сторонами генеральної кредитної угоди, Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 1 000 000,00 доларів США на перекредитування кредиту іншого банку, зі сплатою 15,0 % річних та 1,0 % одноразової комісії за обслуговування кредитного рахунку.

В подальшому між сторонами вносились зміни та доповнення до кредитного договору-2 шляхом укладення додаткових угод до кредитного договору-2, якими, зокрема, узгоджено нові графіки погашення кредиту.

Крім цього, додатковою угодою від 29.11.2013 до Генеральної кредитної угоди сторони виклали пункт (б) п. 2.2 в новій редакції, визначивши розмір кредитної лінії в розмірі 1 507 000,00 доларів США, графік погашення - згідно кредитного договору-1 та кредитного договору-2, відсоткова ставка 15,0 % річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною кредитною угодою між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та ТОВ "Лєон" було укладено Договір іпотеки від 16.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О.Є. за реєстровим № 3508.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки №3508 в іпотеку ПАТ «Банк Камбіо» передано належне ТОВ «Лєон» приміщення спорткомплексу, загальною площею 3416.9 кв.м., розташованого у підвалі на 1-му, ІІ-му поверхах, надбудові адміністративної будівлі літ. А-9, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Овнатаняна, буд. 16А.

Окрім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною кредитною угодою, 18.11.2011 між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О.Є. за реєстровим №3420.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору №3420 в іпотеку передано чотирьохкімнатну квартиру НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 7-Б, загальною площею 234,7 кв.м., житловою площею 89,0 кв.м. Реквізити правовстановлюючого документа та документів, що підтверджують права власності: свідоцтво про право власності, видане 30.11.2009 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого округу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 19.11.2009 №1778-С/К1 та зареєстроване 07.12.2009 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Київським БТІ, що підтверджується Реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, записаний у реєстрову книгу №413-60, за реєстровим №44243.

В подальшому, 30.01.2020 між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено Договір №23 про відступлення прав вимоги, згідно з яким право вимоги за генеральною кредитною угодою №600/02- 2010 від 15.12.2010, кредитним договором №601/02-2010 від 15.12.2010, кредитним договором №602/02-2010 від 15.12.2010 року укладеними між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

За вказаним договором відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» придбало:

1) право вимоги за Генеральною кредитною угодою №600/02-2010 від 15.12.2010:

- заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 000 000 дол. США (24 720 400 грн.);

- заборгованості по відсотках в розмірі 943 966,94 дол. США (23 335 240,34 грн.);

- загальна сума заборгованості в розмірі 1 943 966,94 дол. США (48 055 640,34 грн.);

2) право вимоги за Кредитним договором №601/02-2010 від 15.12.2010:

- заборгованість по тілу кредиту в розмірі 507 000, 00 дол. США (12 533 242, 80 грн.);

- заборгованості по відсотках в розмірі 478 591,22 дол. США (11 830 966,39 грн.);

- загальна сума заборгованості в розмірі 985 591,22 дол. США (24 364 209, 19 грн.);

3) право вимоги за Кредитним договором №602/02-2010 від 15.12.2010:

- заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 000 000 дол. США (24 720 400 грн.);

- заборгованості по відсотках в розмірі 943 966,94 дол. США (23 335 240,34 грн.);

- загальна сума заборгованості в розмірі 1 943 966,94 дол. США (48 055 640,34 грн.).

Крім того, відповідно до вказаного договору про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» переходять також майнові права за Іпотечним договором від 18.11.2011, посвідченим нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за №3420, укладеного між Публічним акціонерним товариства «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 ; майнові права за договором іпотеки від 16.12.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за №3508, укладеного між Публічним акціонерним товариства «Банк Камбіо» та ТОВ «ЛЄОН».

24.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (відповідач 2) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АРГУМЕНТ ФОНД» (відповідач 1) від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору №16-01/11-2021 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 16 листопада 2021 року діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Стронг Менеджмент Актив» було укладено Договір №07/24/11/2021/16 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АРГУМЕНТ ФОНД» набуло право вимоги за генеральною кредитною угодою №600/02-2010 від 15.12.2010, кредитним договором №601/02-2010 від 15.12.2010, кредитним договором № 602/02-2010 від 15.12.2010 в загальній сумі 2 929 558,16 дол. США, що станом на 24.11.2021 за офіційним курсом НБУ становило 78 689 104, 01 грн.

Крім того, 24.11.2021 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено Договір №06/24/11/21/12 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АРГУМЕНТ ФОНД» придбало у власність майнові права, які виникли за Іпотечним договором від 18.11.2011, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О. Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 3420, та Договором іпотеки від 16.12.2010, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О. Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 3508.

На переконання позивача, договір купівлі-продажу майнових прав №06/24/11/21/12 від 24.11.2021 укладений з порушенням вимог ст. 512, 513, 517, ч. 1 ст. 656 ЦК України, суперечить чинному законодавству, а тому має бути визнаний судом недійсним.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами першою та другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначеною нормою передбачено можливість оскарження правочину як стороною договору, так і зацікавленою особою, яка не є стороною правочину.

Чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, а тому, виходячи з вимог статті 16 Цивільного кодексу України, статті 4 Господарського процесуального кодексу України крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Тобто у разі, якщо договір оскаржує особа, яка не є стороною цього договору, така особа, звертаючись з відповідним позовом до суду, має навести обґрунтування, в чому полягає порушення її прав та охоронюваних законом інтересів цим правочином.

З огляду на положення статті 4 ГПК, статей 15, 16 ЦК підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем.

Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 про визнання недійсними відкритих торгів, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу майнових прав наголосила, що оспорювання ланцюга договорів купівлі-продажу майнових прав (або інших правочинів) не є ефективним способом захисту (близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 23.02.2021 у справі № 359/3373/16-ц). Отже, задоволення заявленої позовної вимоги про визнання недійсним договору № 81/1 купівлі продажу майнових прав у частині іпотечних договорів від 28.08.2014 № 2286 та від 18.11.2014 № 3181 не призведе до поновлення прав позивача.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що позов про визнання правочину недійсним є способом захисту прав позивача, а не способом захисту інтересу у правовій визначеності, на який вказує позивач. Натомість відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду інтерес позивача у правовій визначеності може захищатися, зокрема, позовом про визнання права або позовом про визнання відсутності права.

Так, у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (пункти 58, 59) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приписами, зокрема, статті 16 ЦК України, не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватися шляхом розірвання договору. На підставі наведеного Велика Палата Верховного Суду вказала, що позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав. Водночас згідно з абзацом другим частини другої статті 20 ГПК України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права, що визначений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України, означає як наявність права, так і його відсутність.

Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56).

У пункті 57 постанови від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:

кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).

Отже, за наявності вказаних обставин власник майна не позбавлений права звернутися з вимогою, зокрема, про визнання права іпотеки відсутнім і саме такий спосіб захисту може бути належним та ефективним у спірних правовідносинах. Однак вказане не означає, що позивач зобов`язаний використати цей спосіб захисту.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібний висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155).

Відсутність порушення прав і законних інтересів позивача за договором купівлі-продажу майнових прав, дійсність якого він оскаржує, є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 4 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 3 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 13 травня 2021 року у справі № 910/6393/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 серпня 2023 року у справі № 592/7979/18, від 26 січня 2022 року у справі № 750/13341/19).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, обраний позивачем, як власником нерухомого майна, спосіб захисту своїх прав є неналежним та неефективним, оскільки визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав не призведе до поновлення прав позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та наведені норми, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.03.2025.

Суддя П.П. Чеберяк