УХВАЛА

м. Київ

30.04.2025Справа № 910/1083/23

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Жалоби С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИКАРПАТЕ НЕРГОТРЕЙД»

до відповідача: Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 1 530 739 817, 30 грн,

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Гарантований покупець"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИКАРПАТЕ НЕРГОТРЕЙД»

про тлумачення пункту договору,

За участі представників учасників судового процесу

від стягувача: Кузьмічова Т.В.

від боржника: Подольський А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРИКАРПАТЕ НЕРГОТРЕЙД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення основного боргу в сумі 659 266 810,19 грн, 3% річних в розмірі 16 466 830,81 грн та інфляційних втрат в сумі 102 370 049,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання з боку відповідача своїх грошових зобов`язань за договором №2308/02/21 від 15.09.2021 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг в частині оплати наданої послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за серпень - листопад 2022 року.

Ухвалою від 23.01.2023 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.02.2023.

13.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшо відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що умовами укладеного між сторонами правочину та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, завтердженого постановою Кабінету міністрів України від 05.06.2019 №483, передбачено відкладальну обставину у визначенні строку оплати вартості надання гарантованому покупцю послуг із забезпечення достовірності електричної енергії для побутових споживачів, а саме визначено, що покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та в повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання послуг за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед Державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з п.5 Положення. Означене, на думку відповідача, вказує на відсутність підстав для застосування до Державного підприємства "Гарантований покупець" заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Також відповідачем наголошено на невірності здійсненого позивачем розрахунку 3% річних річних та інфляційних втрат, а саме не враховано підписані контрагентами акти зхарахування зустрічних однорідних вимог, а також ту обставину, що у разі, якщо порушення грошового зобов`язання триває менше місяця, інфляційні втрати не нараховуються.

15.02.2023 представником відповідача було подано клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням специфікаи спарних правовідносин, фінансового стану Державного підприємства "Гарантований покупець", характеру його діяльності, що не пов`язана з отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків. Заява також обгрунтована тим, що у зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшої генеруючої потужності елекричної енергії в Україні - Запорізької АЕС, зниенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в тому числі, з альтернативних джерел енергії і зменшенням виробництва електричної енергії істотно зменшились надходження коштів в електроенергетичну галузь, а отже, сплата 3% річних та інфляційних втарт значно ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії і призведе до недоотримання багатьа учасниками ринку коштів за товарну продукцію.

15.02.2023 відповідачем подано зустрічний позов. Ухвалою від 17.02.2023 зустрічний позов було залишено без руху.

15.02.2023 представником відповідача будо подано про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Кабінету Міністрів України, НКРЄКП та Міністерство енергетики України.

В задоволенні вказаних клопотань було відмолено в судовому засіданні, оскільки за приписами ч.2 ст.50 Господарського процесуального кодексу України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

У даному випадку обставини здійснення Кабінетом Міністрів України управління відповідачем, наявність у НКРЄКП статусу регулятора у сфері енергетики та обставини прийняття Міністерством енергетики України оперативних рішень з метою підтримання роботи електроенергетичного комплексу в складних економічних умовах під час воєнного стану, ніяким чином не вливають на права та обов`язки означених суб`єктів, оскільки спір у справі стосується виконання господарського зобов`язання, яке виникло між позивачем та відповідачем.

22.02.2023 судом було продомжено строк підготовчого провадження та 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 15.03.2023.

23.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач висловив заперечення проти доводів відповідача, а саме зауважив, що умова договору та Положення, на які посилається відповідач не є відкладальною обставиною у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України. Також позивачем зауважено, що при здійсненні розрахунку позовних вимог, в тому числі, і нарахувань, які передбачені ст.625 Цивільного кедексу України, позивачем було враховано всі наявні станом на дату проведенняф розрахунку заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою від 02.03.2023 судом прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Державного підприємства "Гарантований покупець" про тлумачення пункту 7 договору.

В обгрунтування зустрічного позову Державне підприємство "Гарантований покупець" посилалось на те, що пунктом 7 договору визначено порядок внесення плати за послуги, зокрема, шість платежів, п`ять з яких фактично не авансом, на думку заявника. Як стверджує позивач за зустрічним позовом стягнення з постачальника суми попередньої оплати, визначеної договором, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України. Тобто, на думку позивача відповідачем іншим чином здійснюється тлумачення умов п.7 договору, оскільки останнім фактично нараховано на суми авансових платежів 3% річних та інфляційні втрати.

10.03.2023 позивачем за первісним позовом було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивачем заявлено про збільшення вимог в частині стягнення основного боргу на 738 688 848 грн, 3% річних на 4 919 670,36 грн та в частині стягнення інфляційних втрат на 9 027 608,27 грн.

23.03.2023 відповідачем за зустрічним позовом подано відзив, в якому проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечено, з огляду на те, що відсутня необхідність у тлумаченні умов п.7 договору, оскільки даний пункт не викликає спору між сторонами, він містить алгоритм внесення плати за договором, а питання правомірності нарахування 3% річних та інфляційних втрат є предметом первісного позову.

31.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій Державне підприємство "Гарантований покупець" проти доводів відповідача за зустірчним позовом заперечило з посиланням на те, що судова практика, на яку посилався останній не є релевантною до спірних правовідносин.

05.04.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.04.2023.

26.04.2023 судом було відкладено розгляд справи по суті на 17.05.2023.

17.05.2023 на відповідача судом було відкладено розгляд справи по суті на 07.06.2023.

07.06.2023 судом було відкладено розгляд справи по суті на 28.06.2023.

Представником позивача у судовому засіданні 28.06.2023 первісний позов підтримано, проти задоволення зустрічних позовних вимог було надано заперечення.

Представником відповідача надано усні пояснення по суті спору, згідно яких проти задоволення первісного позову заперечено, зустрічні позовні вимоги підтримано.

Господарський суд міста Києва рішенням від 28.06.2023, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.03.2024, закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у зв`язку з його добровільним погашенням відповідачем. В іншій частині позов задовольнив, стягнув з відповідача на користь позивача 21 386 501,17 грн 3% річних, 111 397 657,97 грн інфляційних втрат. У задоволенні зустрічного позову відмовив.

Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 19.07.2023, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.03.2024, стягнув з відповідача на користь позивача 55 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд постановою від 18.07.2024 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і постанову цього ж суду від 25.03.2024, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023, а справу у вказаній частині направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатом нового розгляду Північний апеляційний господарський суд постановою від 29.01.2025 рішення суду першої інстанції від 28.06.2023 залишив без змін.

Іншою постановою від 29.01.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін додаткове рішення суду першої інстанції від 19.07.2023.

10.03.2025 на виконання додаткового рішення від 19.07.2024 Господарського суду міста Києва по справі №910/1083/24, яке залишено без змін постановою від 29.01.2025 Північного апеляційного господарського суду було видано наказ.

17.03.2025 на виконання рішення від 28.06.2023 Господарського суду міста Києва по справі №910/1083/24, яке залишено без змін постановою від 29.01.2025 Північного апеляційного господарського суду, набрало законної сили 29.01.2025, було видано наказ.

Постановою від 09.04.2025 Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023, у справі № 910/1083/23 скасовано; справу № 910/1083/23 в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу направлено на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

25.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою від 28.04.2025 судом було призначено розгляд заяви на 30.04.2025.

Відповідач у судовому засіданні вимоги заяви підтримав.

Позивач проти задоволення заяви відповідача заперечував, оскільки станом на теперішній час судові рішення у справі є виконаними більш ніж на 90%. Крім того, позивачем наголошено на змісті пункту 105 розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», а отже, накази по справі не надано до примусового виконання.

Розглянувши в судовому засіданні 30.04.2025 заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, суд дійшов висновку щодо її задоволення з урахуванням такого.

У ст.160 Господарського процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Приписами ч.1, 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України містить такі підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано.

В постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №55/15479/15-ц зазначено, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Враховуючи імперативні приписи ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 326 Господарського-процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення ст.328 Господарського-процесуального кодексу України визначають можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Відтак в даному випадку підлягають дослідженню обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як зазначалось раніше, процесуальним законодавством передбачено підстави, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано.

Судом вище вказувалось, що 10.03.2025 на виконання додаткового рішення від 19.07.2024 Господарського суду міста Києва по справі №910/1083/24, яке залишено без змін постановою від 29.01.2025 Північного апеляційного господарського суду було видано наказ.

17.03.2025 на виконання рішення від 28.06.2023 Господарського суду міста Києва по справі №910/1083/24, яке залишено без змін постановою від 29.01.2025 Північного апеляційного господарського суду, набрало законної сили 29.01.2025, було видано наказ.

Постановою від 09.04.2025 Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023, у справі № 910/1083/23 скасовано; справу № 910/1083/23 в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу направлено на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, виходячи з приписів ст.328 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання наказів від 10.03.2025 та 17.03.2025 Господарського суду міста Києва по справі №910/1083/25 такими, що не підлягають виконанню в силу прямих приписів ст.328 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, суд критично ставиться до заперечень, які було висловлено позивачем. Зокрема, щодо часткового виконання судових рішень у справі, суд звертає увагу позивача на те, що питання повернення виконано за скасованим рішенням вирішується у порядку повороту виконання рішення, що врегульовано ст.333 Господарського процесуального кодексу України. Одночасно, посилання позивача на наявність законодавчої заборони щодо вчинення виконавчий дій щодо відповідача у період дії воєнного стану взагалі ніяким чином не стосується процесуального інституту визнання наказів такими, що не підлягають виконанню. Тобто, жодний з доводів позивача, висловлений у судовому засіданні та письмових запереченнях, висновків суду щодо задоволення заяви відповідача не спростовує.

Керуючись ст. ст. 160, 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню - задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 по справі №910/1083/25 про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД" (76019, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, будинок 4-Б, ) витрат на професійну правничу допомогу в сумі 55 000 грн.

3. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 по справі №910/1083/25 про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИКАРПАТЕ НЕРГОТРЕЙД" (76019, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Надрічна, будинок 4-Б, ) 3% річних в розмірі 21 386 501,17 грн та інфляційних втрат в сумі 111 397 657,97 грн та судового збору в сумі 939400 грн.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.04.2025.

Суддя В. В. Князьков