ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/213/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

при секретарі судового засідання Корнух В.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 25 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВИНОКОМПЛЕКС «САВИНСЬКИЙ» (64270, Харківська область, Ізюмський район, смт. Савинці вул. 20-ї Гвардійської дивізії буд. 32А)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВИНОКОМПЛЕКС «САВИНСЬКИЙ», в якому просить:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВИНОКОМПЛЕКС «САВИНСЬКИЙ» (, 64270, Харківська область, Ізюмський район, смт. Савинці, вул. 20-ї Гвардійської дивізії буд. 32А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" (, 61001, вул. Плеханівська, 25, Харків, Харківська область) основної заборгованості у розмірі 209001 (двісті дев`ять тисяч одна) грн 24 (двадцять чотири) коп, пені у розмірі 74297 (сімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто сім) грн 19 (дев`ятнадцять) коп, 3 процентів річних у розмірі 8090 (вісім тисяч дев`яносто) грн та інфляційних втрат у розмірі 27427(двадцять сім тисяч чотириста двадцять сім) грн 36 (тридцять шість) коп, а також 4782 (чотири тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 24 (двадцять чотири) коп понесених витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, проводити нарахування до моменту виконання рішення суду в наступному порядку:

- в частині стягнення 209001,24 грн основної заборгованості у повному обсязі;

- в частині стягнення пені від основної суми заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в періоді, за який здійснюються нарахування, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення 3 % річних від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х 3 % річних х кількість днів прострочення / кількість днів у відповідному році, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення інфляційних збитків від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х індекс інфляції за кожний місяць, починаючи з 01.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 20.01.2021 № 008-02-21 щодо оплати спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" (вх. № 213/25) - залишено без руху. Встановлено позивачу на усунення недоліків позовної заяви десятиденний строк з дня вручення ухвали шляхом подання до суду: доказів, відповідно до вимог ст.60 ГПК України, на підтвердження повноважень адвоката, що підписав позовну заяву, представляти інтереси позивача у Господарському суді Харківської області (ордер або довіреність); відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету у сторін; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

30.01.2025 позивачем через систему Електронний суд подано заяву про усунення недоліків за вх. № 2685 разом з доказами на підтвердження повноважень адвоката та іншими відомостями зазначеними в ухвалі суду від 28.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/213/25. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання на 03 березня 2025 року о 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 відкладено підготовче засідання на "17" березня 2025 р. о 11:45 год.

04.03.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи за вх. № 5643, в якій представник позивача просить провести попереднє судове засідання у відсутність представника позивача, постановивши ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

17.03.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про надання доказів отримання відповідачем ухвали суду за вх. № 6718.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/213/25 на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на "31" березня 2025 р. о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "14" квітня 2025 р. о 11:15 год.

09.04.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника за вх. № 8829.

В призначене судове засідання 14.04.2025 учасники справи своїх представників не направили.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Разом з цим, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.01.2021 між ТОВ «Систем Енергетик» (далі - Постачальник, Позивач) та ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» (далі Споживач, Відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 008-02-21.

Відповідно до п. 1.1. Договору, цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно п. 5.7. Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Відповідно до п. 5.8. Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

За умовами п. 4 Комерційної пропозиції № 1, що є Додатком № 2 до Договору, розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом перерахування коштів тільки на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», вказаний у рахунку на оплату та на сайті Постачальника.

Оплата здійснюється до 20 числа поточного розрахункового періоду у розмірі 100% від заявленого обсягу.

Остаточний розрахунок здійснюється на підставі рахунку, отриманого у Постачальника, або самостійно розраховується Споживачем на умовах визначених даною комерційною пропозицією, не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання рахунку.

Датою здійснення оплати є дата надходження коштів на рахунок Постачальника.

Згідно п. 5 Комерційної пропозиції, оплата рахунка за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем протягом 5-ти робочих днів від дня його отримання.

Акт прийняття-передавання оформлюється Постачальником. У випадку не отримання Споживачем акту прийняття-передавання або не повернення Постачальнику отриманого та підписаного з боку Споживача акту прийняття-передавання протягом десяти днів з дня його формування він вважається підписаним та узгодженим сторонами.

Відповідно до п. 8 Комерційної пропозиції, за порушення умов та термінів оплати згідно Договору та чинного законодавства. У разі, якщо Споживач порушив терміни оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати та 3% річних від суми боргу. Санкції сплачуються Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення на розрахунковий рахунок Постачальника для оплати пені, зазначений в рахунку. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Позивач вказує, що ТОВ «Систем Енергетик» здійснювало постачання електричної енергії ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» саме згідно умов укладеного договору від 20.01.2021 № 008-02-21. Діючи у відповідності до умов договору, ТОВ «Систем Енергетик» 05.01.2024 направило до ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» рахунок №1 від 04.01.2024 на оплату спожитої станом на кінець грудня 2023 року електричної енергії загальною вартістю 312 818,05 грн, а також акт здачі-приймання робіт №482 від 31.12.2023 на цю ж суму. Рахунок на оплату був отриманий у письмовому вигляді особисто директором товариства 05.01.2024.

Незважаючи на відсутність заперечень щодо обсягу поставленої електроенергії чи її вартості, ТОВ «Свинокомплекс Савинський» оплату спожитої електроенергії у визначений договором строк здійснено не було, що зумовило направлення на його адресу 12.01.2024 повідомлення про припинення постачання електричної енергії з 29.01.2024 у разі непогашення заборгованості.

Замість виконання умов укладеного договору від 20.01.2021 № 008-02-21 ТОВ «Свинокомплекс Савинський» звернулося з листом вих. №3 від 23.01.2024 до АТ «Харківобленерго» з проханням звільнити його від сплати за електроенергію, яку використали російські загарбники під час окупації смт. Савинці, розташовуючись у приміщеннях та на території «Свинокомплекс «Савинський».

Разом з цим, позивач звертає увагу, що предметом спору в даному випадку є електроенергія, яка спожита ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» у 2023 році, а не лише під час окупації смт. Савинське у 2022 році. Відповідачем не було надано жодних доказів того, що спожита електроенергія була використана та у певній частині саме російськими загарбниками у період окупації (березень-вересень 2022 року), а не підприємством в період вересня 2022 грудня 2023 року. ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» жодним чином не обґрунтував чому він не повідомив постачальника відразу після деокупації території його розташування та протягом більш як 15 місяців після цієї події про завдані йому збитки у вигляді використання російськими загарбниками електроенергії на його підприємстві. Водночас, позивач вважає, що відшкодування завданих збитків внаслідок окупації підприємства відповідача російськими загарбниками може бути вирішено в судовому порядку за позовом ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» до російської держави агресора, а також шляхом заявлення про такі збитки до Міжнародного реєстру збитків, створеного на підставі угод, яку підписали понад 40 держав-членів ЄС, а також США, Японія та Канада. Про це було вказано відповідачу у надісланому листі-претензії від 08.02.2024 вих. N 02-01-24, а також зауважено, що судова практика господарських судів при вирішенні таких спорів, коли споживач електричної енергії відмовлявся сплачувати заборгованість, посилаючись на відповідні форс-мажорні обставини, свідчить про неспроможність вищезазначених стверджень відповідача, розцінюючи їх як спосіб ухилення від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Окрім того, відповідаючи на листа відповідача від 31.01.2024 вих. №1, у якому він просив розірвати договір постачання електричної енергії від 20.01.2021 № 008-02-21, ТОВ «Систем Енергетик» у листі-претензії від 08.02.2024 вих. № 02-01-24 не заперечувало проти такої пропозиції щодо припинення дії договору в частині виконання його умов щодо постачання електричної енергії, але зазначило, що повне припинення дії договору можливе лише у разі виконання ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» взятих на себе зобов`язань щодо відшкодування ТОВ «Систем Енергетик» збитків, понесених ним у зв`язку з невиконання чи неналежним виконанням ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» умов укладеного договору на постачання електричної енергії від 20.01.2021 № 008-02-21 (п.п. 7 п. 6.2 договору).

Адже, як вказує позивач, заборгованість відповідача перед ТОВ «Систем Енергетик» на той час уже складала 373196,04 грн.:

- за спожиту електроенергію:

у грудні 2023 року спожито 41151 кВт. год. на суму 312 818,05 грн, згідно рахунку №1 від 04.01.2024 та акту здачі-приймання робіт №482 від 31.12.2023 (фактичне кількісне споживання підтверджується наданою інформацією від АТ «Харківобленерго» щодо споживання по точкам та групам, а також додатком 10 за грудень 2023 року до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.12.2020 №12/19479, укладеного з АТ «Харківобленерго»). Проте, з врахуванням наявного залишку зі сплачених раніше відповідачем авансових коштів у розмірі 680,12 грн, заборгованість станом на 10.01.2024 склала 312 137,93 грн;

у січні 2024 року спожито 5 995 кВт. год. на суму 46 863,31 грн, згідно рахунку №47 від 31.01.2024 та акту здачі-приймання № 47 від 31.01.2024 (підтверджується наданою інформацією від АТ «Харківобленерго» щодо споживання по точкам та групам, історії відвідування точок обліку, а також додатком 10 за січень 2024 року до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.12.2020 №12/19479, укладеного з АТ «Харківобленерго»);

- 13594,8 грн сплачених ТОВ «Систем Енергетик» за проведення АТ «Харківобленерго» робіт з відключення електроустановок, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» умов договору № 008-02-21 щодо оплати поставленої електроенергії у грудні 2023:

3195,54 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295540_561_ПП154;

2050,14 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295541_561_ПП154;

2050,14 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295543_561_ПП154;

2081,94 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295544_561_ПП154;

2081,94 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295546_561_ПП154;

2135,1 грн згідно рахунку-фактури АТ «Харківобленерго» від 25.01.2024 №9295548_561_ПП154.

Також позивач вказує, що в подальшому, у зв`язку з необхідністю повторного підключення до електромереж, відповідач відшкодував позивачу понесені витрати у розмірі 13594,8 грн з відключення електроустановок, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Свинокомплекс «Савинський» умов договору № 008-02-21.

Крім того, за результатами проведених перемовин у порядку досудового врегулювання спору щодо сплати заборгованості за договором постачання електричної енергії від 20.01.2021 № 008-02-21, відповідач погасив частину такої заборгованості у сумі 46 863.40 грн (платіжна інструкція No 25322030SB від 02.07.2024) та 103 136.60 грн (платіжна інструкція No 25322031SB від 02.07.2024). Всього погашення заборгованості відбулось на загальну суму 150000 грн.

Таким чином залишок основної заборгованості, яка утворилась у зв`язку з постачанням відповідачу електроенергії за Договором, складає 209001,24 грн (312 137,93 + 46 863,31 150 000).

Так, згідно приписів п.п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Позивач вказує, що в даному випадку оператор системи розподілу, Акціонерне товариство «Харківобленерго», передало до позивача інформацію щодо споживання станом на грудень 2023 відповідачем/абонентом по точкам та групам електроенергії з зазначенням про відсутність витрат електроенергії з квітня 2022 по листопад 2023 та припущенням, що таке можливе через відсутність доступу до приладів обліку. Отже розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - Акціонерного товариства "Харківобленерго".

При цьому, позивач зауважує, що зняття та передача даних про покази приладів обліку електричної енергії для визначення обсягів споживання електричної енергії для побутових споживачів здійснюється оператором системи розподілу (ОСР) або відповідачем як споживачем, але аж ніяк не позивачем як постачальником. Проте відповідач не надав доказів відключення об`єктів споживання електроенергії або неможливості передачі ним показів щодо спожитої електроенергії до листопада 2023 року.

Згідно п.п.8 п. 6.1 Договору, відповідач мав право вимагати від ТОВ «Систем Енергетик» як постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати організації та проведення звіряння (за необхідності із залученням постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи) розрахункових даних та/або оскаржити їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку. Водночас доказів заперечень споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 311 від 14.03.2018 р., чи його оскарження в судовому порядку відповідач не надав.

Отже, відповідач не надав жодних належних доказів на спростування переданої інформації АТ «Харківобленерго», висловлюючи лише незгоду з нею.

Також, відповідач не повідомив позивача як постачальника про окупацію Савинської територіальної громади та про необхідність здійснення припинення електропостачання до установок, які знаходяться в підзвітних йому об`єктах.

Слід також звернути увагу, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24.02.2022, ТПП підтверджувала, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим в установлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/ імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Нормами ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/ чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 наведено висновок щодо застосування ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: ст. 14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введення воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо, унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 03.08.2022 у справі № 914/374/21).

Також у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді питань щодо форс-мажору наразі (як і раніше) суди мають виходити з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. При цьому, встановлюється наявність чи відсутність обставин форс-мажору саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором. Зважаючи на викладене, обставина введення на території України воєнного стану, не є автоматичною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання умов договору, або продовження його дії на період дії таких обставин, оскільки не має преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру, а необхідною умовою їх застосування є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили, тобто їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, в той час як відповідач не довів об`єктивної неможливості виконання умов договору у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

Пунктом 12.4 Договору визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючи документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Водночас, позивач звертає увагу, що відповідач не повідомив про настання обставин, які перешкоджали виконати свої зобов`язання в термін, передбачений договором. Сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які вплинули на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором про постачання електричної енергії споживачу № 14061 від 01.07.2021 не надав.

А отже, позивач наполягає, у відповідача існує законодавчо визначений обов`язок зі сплати обсягу спожитої електроенергії, визначеної показами лічильника саме у грудні 2023 року та у січні 2024 року.

Таким чином, за розрахунком позивача, розмір простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором від 20.01.2021 № 008-02-21 складає 209001,24 грн.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 74297,19 грн., 3 % річних у розмірі 8090, 00 грн та інфляційні втрати у розмірі 27427, 36 грн.

Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення ТОВ «Систем Енергетик» до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено не здійснення відповідачем у відповідності до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 008-02-21 від 20.01.2021 повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії за період січень 2023 року - грудень 2024 року.

З розрахунків позивача вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за електричну енергію за період січень 2023 року грудень 2024 року у сумі 209001,24 грн. Строк оплати за вказаний період настав.

Проте, доказів погашення відповідачем заборгованості матеріали справи не містять. Доказів, які б спростували суму заявленого до стягнення боргу, відповідачем до суду також не надано.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, доказів оплати заборгованості не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині примусового стягнення з відповідача 209001,24 грн. основного боргу за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 008-02-21 від 20.01.2021 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 8 Комерційної пропозиції №1, що є Додатком 2 до Договору, за порушення умов та термінів оплати згідно Договору та чинного законодавства. У разі, якщо Споживач порушив терміни оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати та 3% річних від суми боргу. Санкції сплачуються Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення на розрахунковий рахунок Постачальника для оплати пені, зазначений в рахунку. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 74297, 19 грн, 3 % річних у розмірі 8090,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 27427, 36 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 74297, 19 грн, 3 % річних у розмірі 8090,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 27427, 36 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Що стосується клопотання позивача про застосування положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Відповідно до частин 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи викладене, відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України наявні правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахування пені, 3 % річних та інфляційних збитків до моменту виконання рішення суду в частині стягнення таких складових заборгованості в наступному порядку:

- в частині стягнення 209001,24 грн основної заборгованості у повному обсязі;

- в частині стягнення пені від основної суми заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в періоді, за який здійснюються нарахування, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення 3 % річних від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х 3 % річних х кількість днів прострочення / кількість днів у відповідному році, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення інфляційних збитків від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х індекс інфляції за кожний місяць, починаючи з 01.01.2025.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, пеня, 3% річних та інфляційні збитки нараховуються саме на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 4782, 24 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВИНОКОМПЛЕКС «САВИНСЬКИЙ» (, 64270, Харківська область, Ізюмський район, смт. Савинці, вул. 20-ї Гвардійської дивізії буд. 32А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" (, вул. Плеханівська, 25, м. Харків, Харківська область, 61001) основну заборгованість у розмірі 209001, 24 грн, пені у розмірі 74297, 19 грн, 3 % річних у розмірі 8090,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 27427, 36 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 4782, 24 грн.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, проводити нарахування до моменту виконання рішення суду в наступному порядку:

- в частині стягнення 209001,24 грн основної заборгованості у повному обсязі;

- в частині стягнення пені від основної суми заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в періоді, за який здійснюються нарахування, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення 3 % річних від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х 3 % річних х кількість днів прострочення / кількість днів у відповідному році, починаючи з 01.01.2025;

- в частині стягнення інфляційних збитків від суми основної заборгованості у загальному розмірі 209001,24 грн за формулою: сума непогашеної заборгованості х індекс інфляції за кожний місяць, починаючи з 01.01.2025.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ ЕНЕРГЕТИК" (, вул. Плеханівська, 25, м. Харків, Харківська область, 61001).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВИНОКОМПЛЕКС «САВИНСЬКИЙ» (, 64270, Харківська область, Ізюмський район, смт. Савинці, вул. 20-ї Гвардійської дивізії буд. 32А).

Повне рішення складено "24" квітня 2025 р.

Суддя В.В. Усата

справа № 922/213/25