ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р. Справа№ 910/11681/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

згідно протоколу судового засідання за участю сторін:

від позивача: Демський А.Л. - в порядку самопредставництва;

від відповідача: Спасибко А.В. - адвокат, посвідчення № 6294/10;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025

у справі № 910/11681/24 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент"

про стягнення 574 472,36 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛК-Транс" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" (надалі - відповідач) з позовною вимогою про стягнення збитків у сумі 574 472,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державним підприємством "Електронмаш" не були зареєстровані податкові накладні на суму 574 472,36 грн., у зв`язку з чим позивач втратив право на включення до податкового кредиту податку на додану вартість в розмірі 574 472,36 грн. Зазначене призвело до понесення позивачем збитків у вказаному розмір, що і стало підставою для звернення до господарського суду з позовом до відповідача як правонаступника Державного підприємства "Електронмаш".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК-Транс" 574 472 грн 36 коп. збитків, 8 617 грн 09 коп. судового збору, 15 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" 10.02.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти, розглянути та задовольнити дану апеляційну скаргу. Відстрочити сплату судового збору за подачу даної апеляційної скарги, а саме: погодити сплату судового збору за результатами розгляду даної апеляційної скарги. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 по справі №910/11681/24 та відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

17.02.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відмовлено скаржнику у клопотанні про відстрочення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №910/11618/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та сплати судовий збір у розмірі 10 340,51 грн в десятиденний термін з дня отримання (обізнаності) даної ухвали.

26.02.2025 (через Електронний суд) до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої сторона долучила клопотання про поновлення строку та докази сплати судового збору. Заяву подано в строк, встановлений судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 03.03.2025 було задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження; поновлено скаржнику пропущений строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №910/11618/24; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №910/11618/24 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

10.03.2025 від позивача в порядку ст. 263 ГПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було прийнято судом апеляційної інстанції.

15.04.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення з новими доказами у даній справі. Водночас, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 269 ГПК України залишив нові докази без розгляду, тоді як подані пояснення ухвалив розглядати в межах вимог і доводів апеляційної скарги в розумінні ч.1 ст. 269 ГПК України.

17.04.2025 від відповідача також надійшли додаткові пояснення у даній справі.

У розгляді справи оголошувалась перерва, зокрема 07.04.2025 - на 22.04.2025. В судовому засіданні 22.04.2025 з`явились представники обох сторін. Представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові повністю. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення. У зв`язку зі складністю справи, враховуючи винятковий випадок, було відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 30.04.2025 в порядку ч. 1 ст. 219 ГПК України.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

У своїй апеляційній скарзі, відповідач посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, містить невідповідність висновку суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що ТОВ «Інком Рент» не мало з ТОВ «ЛК ТРАНС» господарських відносини за договором про відшкодування витрат балансоутримувача № 21/31-Е від 21.01.2022, не надавало ТОВ «ЛК ТРАНС» жодних послуг за таким договором, з огляду на що не допустило будь-яких порушень вимог чинного законодавства, за які може нести відповідальність.

Крім того, за доводами скаржника, ТОВ «Інком Рент» не може нести жодну відповідальність за можливі дії та/чи бездіяльність ДП «Електронмаш», у тому числі відповідальність за нереєстрацію податкових накладних у період з травня 2022 року по вересень 2023 року.

Також апелянт зазначив про незгоду із висновком суду першої інстанції та доводами позивача, що ТОВ «Інком Рент», як правонаступник майнових прав і обов`язків ДП «Електронмаш» відповідно до умов договору купівлі-продажу № 1368 від 30.06.2023 та законодавства України, мало зареєструвати податкові накладні за операціями з постачання послуг на підставі договору № 21/31-Е від 21.01.2022 та на підставі відповідних актів наданих послуг замість ДП «Електронмаш». Тому, враховуючи вищенаведене, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

5. Короткий зміст доводів відзиву на апеляційну скаргу

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими з урахуванням наступного.

Так, позивач зазначив, що у своїй апеляційній скарзі відповідач виклав обставини справи, процитував норми права, повністю продублював свій відзив на позовну заяву, що було подано в суді першої інстанції, але не зазначив жодної норми матеріального або процесуального права, які було порушено судом першої інстанції, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав апеляційного оскарження судових рішень, передбачених ГПК України.

Окрім цього, на спростування доводів апелянта позивач зазначив, що відповідно до договору №1368 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «ЕЛЕКТРНОМАШ» за результатами електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-040 від 30.06.2023, ТОВ «ІНКОМ РЕНТ» придбало єдиний майновий комплекс у Державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ», а також те, що умовами договору купівлі-продажу встановлено, що до складу єдиного майнового комплексу Об`єкту приватизації входять всі активи і пасиви, що обліковуються за державним підприємством «ЕЛЕКТРОНМАШ», та покупець (ТОВ «ІНКОМ РЕНТ») який придбав єдиний майновий комплекс державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ», є правонаступником його майнових прав і обов`язків відповідно до умов договору купівлі-продажу та законодавства України.

При цьому, позивач зазначив, що до складу єдиного майнового комплексу об`єкта приватизації входять всі активи і пасиви, що обліковуються за державним підприємством «Електронмаш», відповідно до останньої фінансової звітності з урахуванням господарської діяльності підприємства. Тоді як відповідач підтвердив, що не має претензій до позивача щодо складу та стану майна, яке входить до об`єкта приватизації та передається у власність покупцю.

Зазначене, як вважає позивач, підтвердив і сам відповідач у своєму повідомленні №01/08 від 01.08.2023, яке було надіслано всім контрагентам ДП «ЕЛЕКТРОНМАШ». В цьому ж повідомленні відповідач повідомив, що всі розрахунки за договорами що були укладені із ДП «ЕЛЕКТРОНМАШ» в подальшому здійснюються на користь ТОВ «ІНКОМ РЕНТ», в тому числі і по договору № 21/31-Е від 21.01.2022 р.

Окрім цього, позивач зазначив, що до відповідача перейшло, зокрема, зобов`язання ДП "ЕЛЕКТРОНМАШ" щодо відшкодування збитків на користь позивача у розмірі 574 472,36 грн. за нереєстрацію податкових накладних. Більш того, у апеляційній скарзі, як зазначає позивач, відповідач сам визнав той факт, що Державним підприємством «Електронмаш» не зареєстровано податкові накладні на суму 574 472,36 грн., чим фактично завдано збитки позивачу.

А тому позивач просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін через необґрунтованість.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.01.2022 між позивачем (користувачем) та Державним підприємством «Електронмаш» (балансоутримувачем) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача та компенсацію спожитих комунальних послуг, згідно з умовами якого балансоутримувач забезпечує утримання та експлуатацію прилеглої території, допоміжних приміщень, утримання, розвиток та експлуатацію внутрішньо будинкових систем і технологічних мереж, які належать балансоутримувачу, а користувач бере участь у витратах балансоутримувача на вказані роботи та послуги в обсягах, погоджених сторонами у цьому договорі, а також компенсує балансоутримувачу вартість спожитих комунальних послуг.

Згідно наявних у матеріалах справи актів надання послуг за період з 18.07.2022 по 30.09.2023 Державним підприємством «Електронмаш» надано позивачу послуг на суму 3 834 305,75 грн. у т.ч. 639 050,96 ПДВ.

Так, за період 2022-2023 років ДП "ЕЛЕКТРОНМАШ" було надано послуги позивачу в наступних розмірах, що підтверджується відповідними актами: актом № 236 від 16.05.2022) на суму 478 828,42 грн; актом № 418 від 18.07.2022) на суму 211 434,39 грн; актом № 397 від 18.07.2022) на суму 7 236,80 грн; актом № 494 від 16.08.2022) на суму 235 176,43 грн; актом № 474 від 16.08.2022) на суму 8 672,64 грн; актом № 571 від 16.09.2022) на суму 218 174,28 грн; актом № 551 від 16.09.2022) на суму 7 039,88 грн; актом № 629 від 17.10.2022) на суму 8 746,65 грн; актом № 649 від 17.10.2022) на суму 230 983,21 грн; актом № 725 від 16.11.2022) на суму 208 557,69 грн; актом № 705 від 16.11.2022) на суму 8 095,60 грн; актом № 807 від 16.12.2022) на суму 181 732,32 грн; актом № 22 від 16.01.2023) на суму 183 600,80 грн; актом № 89 від 16.02.2023) на суму 214 868,12 грн; актом № 169 від 16.09.2023) на суму 213 871,61 грн; актом № 253 від 17.04.2023) на суму 254 389,40 грн; актом № 396 від 16.06.2023) на суму 4 840,96 грн; актом № 415 від 16.06.2023) на суму 259 585,96 грн; актом № 474 від 17.07.2023) на суму 11 762,02 грн; актом № 492 від 17.07.2023) на суму 241 274,88 грн; актом № 568 від 28.09.2023) на суму 2 269,20 грн; актом № 558 від 28.09.2023) на суму 239 911,95 грн; актом № 604 від 29.09.2023) на суму 391 073,49 грн; актом № 612 від 29.09.2023) на суму 6 689,90 грн; актом № 639 від 30.09.2023) на суму 5 489,15 грн. Всього на суму 3 834 305,75 грн. (ПДВ 639 050,96 грн.)

Відповідно до договору №1368 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «ЕЛЕКТРНОМАШ» за результатами електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-040 від 30.06.2023 р., ТОВ «ІНКОМ РЕНТ» придбало єдиний майновий комплексу державного підприємства «ЕЛЕКТРОНМАШ».

Разом з цим, відповідно до п.1.2. договору до складу єдиного майнового комплексу об`єкту приватизації входять всі активи і пасиви, що обліковуються за державним підприємством «ЕЛЕКТРОНМАШ».

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2023 було укладено між ТОВ «ЛК ТРАНС» (сторона 1), ДП «Електронмаш» (сторона 2) та ТОВ «Інком Рент» (сторона 3) договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1 договору про відступлення права вимоги, він спрямований на регламентацію цивільних правовідносин, що виникають з приводу відступлення в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, а також у зв?язку із укладанням між стороною-2, стороною-3 договору купівлі-продажу, стороною 2 на користь сторони-3 права вимоги, належних стороні 2 по договору про відшкодування витрат балансоутримувача 21/31-Е від 21.01.2022 (надалі - основний договір), укладеному між стороною 1 та стороною 2.

Згідно з п. 2 вказаного договору сторона 3 набуває право замість сторони 2 вимагати від сторони 1 належного та реального виконання стороною-1 умов визначених основним договором щодо погашення заборгованості (грошового зобов?язання) у розмірі 1 162 897,51грн. (один мільйон сто шістдесят дві тисячі вісімсот дев?яносто сім гривень 51 копійок) грн. станом на 30.09.2023, а сторона 1 стає зобов`язаною сплатити зазначену суму на користь сторони 3 в порядку та на умовах, визначених основним договором.

Пунктом 3 договору про відступлення сторона 1 не заперечує проти відступлення права вимоги сторони 2 на сторону 3 по основному договору та підписуючи зі своєї сторони даний договір заявляє та підтверджує, що сторона 1 стає зобов?язаною сплатити зазначену в п. 2 цього договору суму заборгованості на користь сторони 3 в порядку та на умовах, визначених основним договором, а також дає свою згоду на відповідне відступлення права вимоги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Щодо застосування положень податкового законодавства в частині обов`язку реєстрації податкових накладних, суд апеляційної інстанції враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17 та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

В цій частині суд апеляційної інстанції вважає обґрунтовані доводи позивача, що саме через те, що Державне підприємство "Електронмаш" не зареєстрував податкові накладні йому завдано збитків, позивач не зміг скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання шляхом віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 574 472,36 грн. до складу податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.

При цьому, хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому належним способом захисту прав покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чиним податкових накладних.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча би одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22 та від 18.02.2025 у справі № 906/41/24.

А тому, відхиляючи доводи скаржника в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки Державне підприємство "Електронмаш" не виконало вимог ст. 201 ПК України, та з урахуванням купівлі відповідачем цілісного майнового комплексу (з усіма активами та пасивами) до відповідача перейшли обов`язки ДП "Електронмаш" в частині виконання таких зобов`язань.

Більше того, суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи скаржника про відсутність відповідальності відповідача за договорами, стороною яких було ДП «Електронмаш», зазначає, що враховує доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.07.2024 у справі № 910/7479/23 (якою було замінено боржника з Державного підприємства «Електронмаш» (вул. Кільцева Дорога, 4, м. Київ, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інком Рент» (вул. Будіндустрії, 7, оф. 5, м. Київ, ) у виконавчому провадженні №73570201). Так, в тексті вказаної ухвали було зазначено, що згідно п. 3.1 договору № 1368 від 30.06.2023 покупець, який придбав об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс є правонаступником його майнових прав і обов`язків відповідно до умов договору та законодавства України. Вказані обставини сторонами спростовано не було, доказів протилежного в розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України надано не було.

Таким чином, відхиляються доводи скаржника про відсутність у останнього обов`язку виконання укладених ДП «Електронмаш» договорів. А тому з урахуванням того, що через неправомірні дії ДП «Електронмаш» позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 574 472,36 грн. При цьому хоча обов`язок зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед іншою стороною, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18). З урахуванням наведеного, доводи апелянта в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції через необґрунтованість в розумінні ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника фактично направлені на переоцінку правильно встановлених обставин справи, не містять конкретизованих підстав незгоди із рішенням суду першої інстанції, а тому відхиляються через необґрунтованість.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених до стягнення позивачем позовних вимог та правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 75, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений скаржником судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на нього в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інком Рент" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі № 910/11681/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі № 910/11681/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім