ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"01" травня 2025 р. Справа № 902/834/24(902/1315/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Миханюк М.В.

судді Тимошенко О.М.

судді Юрчук М.І.

розглянувши заяву Приватного підприємства "Феріде Плаза" про відвід судді Миханюк М.В. у справі №902/834/24(902/1315/24)

за апеляційними скаргами Приватного підприємства "Феріде Плаза", ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Іствін" на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 06.02.25р. суддею Тісецьким С.С. о 15:21 у м.Вінниці, повний текст складено 11.02.25р. у справі № 902/834/24(902/1315/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" ()

до: Приватного підприємства "Феріде Плаза" ()

до: Приватного підприємства "Іствін" ()

до: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - Державний реєстратор Райгородської сільської ради Вінницької області Яремко Інна Миколаївна (22880, Вінницька обл., Гайсинський р-н, с. Райгород, вул. Миру, 16)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранова Оксана Олександрівна (21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 8, к. 4)

про: визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, вчиненого в порядку ст. 37 ЗУ "Про іпотеку"; визнання недійсним договору іпотеки; визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора Райгородської сільської ради Вінницької області Яремко І.М. та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової О.О.

в межах справи № 902/834/24

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" (вул.Велика Васильківська, 55, м. Київ, 03150; )

до: Приватного підприємства "Феріде Плаза" (вул. Пирогова, 23б, м. Вінниця, 21018; )

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебувають апеляційні скарги Приватного підприємства "Феріде Плаза", ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Іствін" на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 06.02.25р. суддею Тісецьким С.С. о 15:21 у м.Вінниці, повний текст складено 11.02.25р. у справі № 902/834/24(902/1315/24) за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" () до: Приватного підприємства "Феріде Плаза" () до: Приватного підприємства "Іствін" () до: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - Державний реєстратор Райгородської сільської ради Вінницької області Яремко Інна Миколаївна (22880, Вінницька обл., Гайсинський р-н, с. Райгород, вул. Миру, 16) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранова Оксана Олександрівна (21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 8, к. 4) про: визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, вчиненого в порядку ст. 37 ЗУ "Про іпотеку"; визнання недійсним договору іпотеки; визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора Райгородської сільської ради Вінницької області Яремко І.М. та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової О.О. в межах справи № 902/834/24 за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" (вул.Велика Васильківська, 55, м. Київ, 03150; ) до: Приватного підприємства "Феріде Плаза" (вул. Пирогова, 23б, м. Вінниця, 21018; ) про банкрутство.

Ухвалами від 20.03.2025та від 08.04.2025 розгляд скарг призначено на "06" травня 2025 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №4.

01.05.2025 від Приватного підприємства "Феріде Плаза" надійшла заява про відвід судді Миханюк М.В. у справі №902/834/24(902/1315/24).

В обґрунтування заяви вказує таке.

Член колегії - суддя Миханюк М.В. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки вона може мати упереджене ставлення до сторони по справі, а саме ПП "Феріде Плаза" , оскільки її чоловік суддя Петухов М.Г. брав участь у розгляді резонансної справи №902/449/18 за позовом ПП "Феріде Плаза" до Департаменту патрульної поліції, щодо відшкодування шкоди завданої підприємству протиправними діями відповідача.

Зазначена справа мала значний резонанс і вони переконані, що посадові особи Департаменту Патрульної Поліції застосовували адміністративний ресурс з метою впливу на суддів під час ухвалення рішення по справі.

Зауважує, що про зазначені обставини ними повідомлялось колегії суддів у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. Проте, судді члени колегії заперечували проти зазначеного, на тлі чого між ПП "Феріде Плаза" та суддями виник конфлікт, що завершився взаємними образами та втратою довіри. У зв`язку із зазначеним між ПП "Феріде Плаза" та суддею Петуховим М.Г. наразі існує конфлікт.

Вважає, що дружина в силу родинних відносин та спільності професійних інтересів, обізнана про наявний конфлікт та може розділяти точку зору чоловіка на його обставини у зв`язку із чим мати упереджене ставлення до ПП "Феріде Плаза" .

Отже, з посиланням на ст. 35 ГПК України, постанову Верховного суду від 17.07.2020 у справі №826/11409/17, рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що наявні підстави для відводу судді Миханюк М.В. у зв`язку із наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності.

Розглянувши заявлений відвід, колегія суддів не встановила підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 визначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

У рішенні 15 жовтня 2009 року у справі "Мікаллеф проти Мальти" ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі "Межнаріч проти Хорватії" ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Так, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду чи судді-члену колегії на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Так, стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Таким чином, інститут відводу у господарському судочинстві направлений на забезпечення однієї з гарантій, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, як вказано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно слід зазначити, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, як зазначалося вище, як на підставу для відводу від розгляду справи, заявник фактично посилається на незгоду з процесуальним рішенням колегії суддів у справі №902/449/18, у якій брав участь суддя Петухов М.Г., який є чоловіком головуючої судді Миханюк М.В., що не свідчить, на думку колегії суддів, про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Миханюк М.В. у даній справі, оскільки кожна справа вирішується судом виключно на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, слід звернути увагу, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких у даному випадку адвоката сторони не влаштовує.

Згідно ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями суддів не може бути підставою для відводу. Відповідно до Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати касаційну скаргу, обґрунтувавши у скарзі в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (ст. 287, п. 5 ч. 1 ст. 290 ГПК України).

Однак, як убачається із програми "Діловодство спеціалізованого суду" вказана постанова суду апеляційної інстанції до Верховного Суду не оскаржувалася.

При цьому, твердження заявника про резонансність справи №902/449/18 та існуючий конфлікт між ними та суддею Петуховим М.Г. не підтверджені жодними доказами та є лише його власною позицією, як і надумана обставина про обізнаність судді Миханюк М.В. із матеріалами та доводами сторін у справі №902/449/18 та позицію її чоловіка в тій справі.

Відтак, наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про відвід головуючої судді Миханюк М.В. фактично свідчать про незгоду заявника із процесуальним рішенням суддів, зокрема судді Петухова М.Г. у справі №902/449/18, та можливого на думку заявника, конфлікту між суддею Петуховим М.Г. та заявником, тоді як доводи ПП "Феріде Плаза" щодо упередженості та необ`єктивності судді Миханюк М.В. є необґрунтованими, оскільки не наведено фактів вчинення дій, які б свідчили про упередженість судді Миханюк М.В. чи ставили б під сумнів її об`єктивність.

Враховуючи викладені вище обставини та проаналізувавши приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу суддів, необхідно зазначити, що наведені у заяві ПП "Феріде Плаза" підстави про відвід головуючої судді Миханюк М.В. від розгляду справи №902/834/24(902/1315/24), не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді під час розгляду даної справи, безпосередньо та однозначно не вказують на її особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи, обставини та доводи є власними міркуваннями заявника, базуються на його припущеннях, які не підтверджені належними і допустимими доказами, відповідно, не свідчать про упередженість або необ`єктивність головуючої судді, оскільки зводяться лише до оцінки процесуальних дій суду (незгода з результатом розгляду апеляційної скарги у справі №902/449/18) та не є підставою для відводу в розумінні ст.ст.35, 36 ГПК України, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 35-39 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства "Феріде Плаза" про відвід судді Миханюк М.В. у справі №902/834/24(902/1315/24) залишити без задоволення як необґрунтовану.

Передати справу №902/834/24(902/1315/24) до відділу документального обігу та організаційного забезпечення для вирішення питання про відвід судді Миханюк М.В., у порядку, встановленому частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.