ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

01.05.2025м. СумиСправа № 920/581/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства «Діброва» (вул. Першотравнева, буд. 106, м. Буринь, Буринський р-н, Сумська обл., 41700; код за ) про забезпечення позову (вх №2492 від 30.04.2025) у справі №920/581/25 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Діброва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галузеве підприємство «Промсервіс»» про визнання недійсним зобов`язання та зобов`язання вчинити дії

установив:

28.04.2025 позивач звернувся з позовом, в якому просить:

1)визнати недійсним зобов`язання СФГ «Діброва» (41700, Сумська область, Конотопський р-н, м. Буринь, вул. Захисників України, 106, ) перед ТОВ «ГП «Промсервіс» (40024, м. Суми, вул. СКД, 24, ) щодо сплати 218693,05 грн, за постачання природного газу у жовтні 2021 року, відповідно до договору постачання природного газу №423.902 від 20.04.2018;

2)зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, місто Київ, пр. Гузара Любомира, будинок 44, ) змінити на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи інформацію про обсяги протранспортованого природного газу СФГ «Діброва» на обсяги 5246,24 м3 у жовтні 2021 року;

3)зобов`язати ТОВ «ГП «Промсервіс»» здійснити коригування податкових накладних відповідно до фактичного обсягу спожитого газу;

4)стягнути з відповідача судові витрати.

28.04.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/581/25 призначено судді Котелдьницькій В.Л.

30.04.2025 до відкриття провадження у справі позивачем подана заява про забезпечення позову (вх №2492), в якій заявник просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу припиняти газопостачання за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Буринь, вул. Захисників України, 106, до набрання чинності рішенням суду та зобов`язати відповідача утриматися від будь-яких дій, спрямованих на припинення або обмеження постачання природного газу позивачу.

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що ним отримане повідомлення про намір припинити газопостачання, у зв`язку з чим, на думку заявника, є реальна загроза порушення законних прав та інтересів позивача, а також ризик, що подальше виконання рішення суду стане неможливим або значно ускладненим.

Заявник зауважує, що припинення газопостачання в період весняно-польових робіт може спричинити зупинку господарської діяльності, значні фінансові втрати та погіршення матеріального становища позивача. У разі припинення газопостачання судове рішення може стати формальним і не забезпечити відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, заявник просить забезпечити позов, зазначивши, що дане забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами та не порушує балансу інтересів сторін.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить належних, достовірних та допустимих доказів пов`язаності з предметом позову щодо вимог про: визнання недійсним зобов`язання СФГ «Діброва» перед ТОВ «ГП «Промсервіс» щодо сплати 218693,05 грн, за постачання природного газу у жовтні 2021 року, відповідно до договору постачання природного газу №423.902 від 20.04.2018; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» змінити на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи інформацію про обсяги протранспортованого природного газу СФГ «Діброва» на обсяги 5246,24 м3 у жовтні 2021 року; зобов`язання ТОВ «ГП «Промсервіс» здійснити коригування податкових накладних відповідно до фактичного обсягу спожитого газу. Заява містить лише припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову за заявою позивача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, без надання належних доказів, яким саме чином заборона відповідачу припиняти газопостачання за адресою: Сумська область, Конотопський район, м.Буринь, вул. Захисників України, 106, до набрання чинності рішенням суду та зобов`язання відповідача утриматися від будь-яких дій, спрямованих на припинення або обмеження постачання природного газу позивачу, може унеможливити поновлення права позивача щодо визнання недійсним господарського зобов`язання.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявником не було подано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити, що невжиття обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, доводи, викладені заявником у заяві про забезпечення позову, відхиляються судом за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Діброва» про забезпечення позову (вх №2492 від 30.04.2025) у справі №920/581/25.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.05.2025, та може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Л. Котельницька