ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025м. ДніпроСправа № 904/5563/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 89 903 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн., інфляційної складової у розмірі 4 491,55 грн., 3% річних у розмірі 737,68 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 89 903 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн., інфляційної складової у розмірі 4 491,55 грн., 3% річних у розмірі 737,68 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/5563/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що, 27 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда (надалі - Перевізник-Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Уніпласт» (надалі - Відповідач, Замовник) укладено договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 (надалі - Договір).

Відповідно до вимог пп. 1.1 розділу 1 Договору, даний договір регулює порядок взаємовідносин Сторін при виконанні Перевізником-Експедитором доручень Замовника по виконанню автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та (або) регіональному сполученні (під регіоном в рамках даного Договору приймається територія України).

Сторони домовилися, що у разі, якщо Замовник укладе договір з Перевізником-Експедитором про організацію виконання перевезення вантажу, Сторони будуть укладати між собою договори у формі Заявок, які є невід`ємною частиною даного договору, на типових умовах, приведених нижче (пп. 1.2 розділу 2 Договору).

Згідно з вимогами пп. 1.3 розділу 1 Договору, замовник залучає Перевізника-Експедитора для організації перевезення вантажу, а Перевізник-Експедитор зобов`язується організувати доставку вантажу до місця призначення й організувати його видачу вантажоодержувачеві (вповноваженій особі вантажоодержувача) у відповідності до Заявки Замовника, а Замовник зобов`язується оплатити встановлену плату за здійснене у відповідності до Заявки перевезення.

Підпунктом 1.4 розділу 1 Договору передбачено, що при організації міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом такі перевезення виконуються у відповідності до умов Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) (зі змінами, внесеними Протоколом від 05.07.1978 р.), далі - Конвенція СМК, якщо принаймні одна з країн місця завантаження вантажу або місця доставки вантажу у відповідності до Заявки є учасником Конвенції, митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Європейської угоди про режим праці і відпочинку водіїв (ЕСТР), а також законодавчими і нормативними актами України. Сторони також дотримують положень Конвенції про дорожнє перевезення небезпечних вантажів (АОК) і Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів. У випадку незастосування Конвенції СМК Сторони керуються положеннями даного Договору і законодавством України.

Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Договору, pамовник зобов`язується: надавати Перевізнику-Експедитору Заявки на організацію перевезення вантажу, що повинні бути підписаними керівником Замовника і Перевізника-Експедитора та скріплені печатками, та передані Перевізнику-Експедитору по факсимільному зв`язку, при цьому Заявки повинні містити наступні дані: маршрут перевезення вантажу; адреси пункту завантаження та митного оформлення; адреси пункту митного оформлення та розвантаження; адреси відправника й отримувача вантажу із зазначенням відповідальних осіб; дата та час подачі автомобіля на завантаження; повну, точну і достовірну інформацію щодо виду, найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення (це може бути вага, об`єм, номенклатура та загальна вартість вантажу, кількість місць і вид упаковки, тощо); необхідні документи при завантаженні; Бажаний строк доставки вантажу; розмір штрафних санкцій за зрив завантаження і простій транспортного засобу; загальна сума послуг по перевезенню вантажу; іншу інформацію, яка необхідна для виконання Перевізником-Експедитором своїх обов`язків за договором.

У строк не пізніше 24 годин після отримання Заявки, Перевізник-Експедитор повинен підтвердити прийняття Заявки до виконання, на умовах, що викладені в ній, або, при неможливості здійснення перевезення на умовах, викладених у Заявці, повідомити про відмову від підтвердження Заявки (пп. 2.1.2 п. 2.1 розділу 2 Договору).

Згідно з вимогами пп. 2.1.4 п. 2.1 розділу 2 Договору, узгоджена Сторонами шляхом підписання і засвідчена печатями Сторін Заявка є невід`ємною частиною даного Договору і обов`язкова для виконання Сторонами, однак може бути анульована у передбачених Договором випадках.

Відповідно до вимог пп. 2.1.10 п. 2.1 розділу 3 Договору, замовник зобов`язується 2.1.10. своєчасно, в строки, вказані в п.3.3. Договору, здійснювати розрахунки з Перевізником-Експедитором.

Підпунктом 3.1 розділу 3 Договору передбачено, що розрахунки за фактично надані Замовнику транспортно-експедиційні послуги здійснюються у національній валюті України шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Перевізника-Експедитора. Підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка для перевезення, вказаного у

Заявці, з відмітками вантажовідправника, Перевізника та (або) Перевізника-Експедитора, одержувача вантажу та (або) митних органів.

Вартість кожного окремого перевезення, строки подачі транспорту та доставки вантажу, вказуються в узгодженій сторонами Заявці на здійснення такого перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору (пп. 3.2 розділу 3 Договору).

Згідно з вимогами пп. 3.3 розділу 3 Договору, підставою для здійснення оплати послуг Перевізника-Експедитора є оригінал рахунку-фактури, наданий останнім в одному екземплярі, оригінал товарно-транспортної накладної по відповідній Заявці з відміткою вантажоодержувача про прииомку вантажу та оригінали інших документів, що підтверджують узгоджені з Замовником додаткові витрати Перевізника-Експедитора, які він поніс в інтересах Замовника з метою виконання даного Договору, акт виконаних робіт у двох екземплярах підписаний із боку Перевізника-Експедитора та податкові накладні, оформлені у відповідності до діючого Податкового законодавства України. Вказані документи мають бути надані не пізніше 14 днів після виконання вантажоперевезення. Ненадання Експедитором-Виконавцем повного комплекту вищевказаних документів дає право Замовнику відмовити в здійснені оплати до моменту надання необхідних документів.

Відповідно до пп. 3.4 розділу 3 Договору, строк оплати послуг Перевізника-Експедитора складає 14 днів з моменту отримання Замовником повного пакету документів, вказаних у пункті 3.2. цього Поговору, якщо інше не обумовлено в Заявці на перевезення.

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з Конвенцією СМК і/або чинному законодавству України (пп. 4.1 розділу 4 Договору).

Відповідно до вимог пп. 6.2 розділу 6 Договору, виставлення претензій здійснюється відповідно до застосовного законодавства, а також є правом кожної зі Сторін. Відсутність відповіді на претензію не є підставою для заборони звернення до суду. У питаннях, що не підлягають регулюванню Конвенцією СМК, суд розглядає спір у відповідності до матеріального права України.

Позивач зазначив, що вказаний договір надано до суду у вигляді роздруківки документа у форматі Word без підписів та відтисків печаток товариств, оскільки повний пакет було направлено на адресу відповідача для належного оформлення, проте підписаний договір відповідач не повернув.

Позивач стверджує, що на виконання вказаного договору відповідачем було направлено Договір-заявку № ДЗ 28/06/24 на перевезення вантажу автомобільним транспортом до Договору транспортної експедиції № 27/06/24 від 27 червня 2024 року. Відповідно до цього Договору-заявки відповідач просить позивача перевести: «Сітку 906 рулонів на 32 палетах» з м. Кривий Ріг до міста АВ Lytagra Ateities pl.50, LT-52106, Kaunas, Lithuania. Відповідно до цього Договору-заявки доставка товару повинна бути здійснена до 19 липня 2024 року, а вартість доставки становить 1900 Євро (по курсу НБУ на день розвантаження).

Вказаний Договір-заявка був підписаний директорами товариств та завірено відтисками печаток товариств. Тобто, на думку позивача, позивач та відповідач погодилися з всіма вимогами Договору-заявки.

Позивач вказав, що за результатом господарської операції позивачем було складено Акт надання послуг № 216 від 09 липня 2024 року, відповідно до якого позивач надав транспортно-експедиційні послуги за маршрутом м. Кривий Ріг (Україна) - Ateities pl.50, LT-52106, Kaunas, Lithuania а та вартість послуг становить 84 903 грн. 00 коп.

Позивач зазначив, що вказаний Акт був підписаний директорами товариств та завірено відтисками печаток товариств. Тобто, позивач та відповідач погодилися з актом надання послуг та із вартістю, яка була зазначена.

Крім того, за твердженням позивача, за результатом Договору-заявки була складена міжнародна товарно-транспортна накладна від 12.07.2024 № 904133, відповідно до якої товар був доставлений позивачем до міста АВ Lytagra Ateities pl.50, LT-52106, Kaunas, Lithuania - 15 липня 2024 р.

Позивач вказав, що, 15 липня 2024 року за результатом поставки товару ним було виписано рахунок на оплату № 240 на суму 84 903 грн.

Позивач повідомив, що 29 серпня 2024 року документи, а саме: договір № 27/06/24 від 27 червня 2024 року (2 екземпляра), договір-заявка № Д328/06/24 від 28 червня 2024 року (2 екземпляра), акт № 216 від 09 липня 2024 року (2 екземпляра), рахунок №240 від 15 липня 2024 року (1 екземпляр) та Копія СМR (1 екземпляр) було направлено на адресу відповідача: вул. Домобудівна, 8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005, що підтверджується описом вкладення до листа № 285.

Позивач стверджує, що, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень № 285, вказані документи було вручено відповідачу - 06 вересня 2024 року.

Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що відповідачем не було перераховано кошти на підставі рахунку на оплату № 240 від 15 липня 2024 року, позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію від 15 вересня 2024 року № 1509/1 (що підтверджується описом вкладення у листі № 883).

Позивач вказав, що ця претензія отримана відповідачем 23 жовтня 2024 року.

Позивач наполягає на тому, що станом на день подання позовної заяви, відповідачем не оплачено вартість за надані транспортно-експедиційні послуги. Що і стало причиною виникнення спору.

За порушення відповідачем строку виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував до сплати пеню у розмірі 449 985,90 грн., інфляційну складову у розмірі 4 491,55 грн. та 3% річних у розмірі 737,68 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду письмові пояснення, у яких заперечив проти задоволення позовних вимог ТОВ «Логістична компанія Греда» у частині стягнення з ТОВ «Уніпласт» заборгованості у розмірі 5 000,00 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 667,17 грн., 3% річних у розмірі 382,76 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідач наполягає на тому, що ним не було укладено/вчинено з ТОВ «Логістична компанія Греда» договір № 27/06/24 від 27 червня 2024 року, зокрема, у письмовій формі, оскільки ТОВ «Уніпласт» не досягло (не мало) згоди з усіх істотних умов цього договору та не направляло позивачу відомостей (відповіді) про прийняття його пропозиції.

Відповідач вважає, що позивач знав та усвідомлював про відсутність від ТОВ «Уніпласт» прийняття та згоди щодо істотних умов договору № 27/06/24 від 27 червня 2024 року, а також розумів, що договір № 27/06/24 від 27 червня 2024 року не було укладено/вчинено.

Відповідач стверджує, що не здійснював жодний дій, направлених на виконання договору №27/06/24 від 27 червня 2024 року.

Відповідач зауважив, що зміст окремого договору-заявки № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024, укладеного між ТОВ «Логістична компанія Греда» та ТОВ «Уніпласт», не передбачає сплату пені за цим договором. Отже, оскільки між ТОВ «Логістична компанія Греда» та ТОВ «Уніпласт» відсутні договірні правовідносини, які б передбачали умови для сплати пені на користь позивача, доводи останнього про необхідність стягнення з ТОВ «Уніпласт» пені є безпідставними.

Крім того, відповідач звернув увагу, що положення договору-заявки № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 не визначають строку оплати послуг.

Відповідач зазначив, що вимога щодо сплати коштів за договором-заявкою № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 отримана ТОВ «Уніпласт» лише 23.10.2024. А отже, згідно приписів ст. 530 ЦК України, заборгованість виникла лише з 31.10.2024.

Відповідач вказав, що акт надання послуг № 216 від 09.07.2024 до договору-заявки № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 містить відомості про вартість послуг - 84 903,00 грн. Проте, позивач просить стягнути заборгованість за вищевказані послуги у розмірі 89 903,00 грн., збільшивши безпідставно вартість послуг на 5 000 грн.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що основна сума заборгованості є меншою ніж нарахована позивачем пеня у 5 разів. Тобто, визначений позивачем розмір пені є нерозумним та несправедливим з огляду на його непропорційність наслідкам порушення.

Також, на думку відповідача, враховуючи категорію цієї справи, обсяг і зміст наданих адвокатом послуг, критерії судових витрат (дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність), ціну позову та значення справи для сторін, вважаємо, що в даному випадку стягнення витрат на правничу допомогу не може перевищувати 2000,00 грн.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 від 27.06.2024 у розмірі 89 903 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн., інфляційної складової у розмірі 4 491,55 грн., 3% річних у розмірі 737,68 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були надані позивачем послуги, на яку суму; в які строки і якому розмірі надані послуги мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було оплачено відповідачем отримані послуги), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Щодо укладання сторонами договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 від 27.06.2024.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.27)).

Так, факт укладення між сторонами договору у письмовій формі може бути підтверджений виключно письмовим екземпляром такого договору, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Однак, до матеріалів справи позивачем не надано письмового екземпляру договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 від 27.06.2024, підписаного обома сторонами.

Твердження позивача про те, що відповідач не повернув позивачу підписаний екземпляр договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 від 27.06.2024, що направлявся на його адресу, свідчить саме про непогодження відповідачем умов цього договору.

Відповідачем було підписано і повернуто позивачу лише договір - заявку № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024. І саме з умовами такого договору - заявки погодився відповідач.

При цьому, посилання у договорі - заявці № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 на договір транспортної експедиції № 27/06/24 від 27.06.2024 не може бути доказом укладання між сторонами останнього за відсутності письмового екземпляру цього договору, підписаного обома сторонами.

А отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 27/06/24 від 27.06.2024.

Відтак, між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда (надалі перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" (надалі - замовник) було укладено договір - заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом №ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За умовами договору перевізник зобов`язався здійснити перевезення автомобільним транспортом вантажу - сітка 906 рулонів на 32 палетах вагою 21 999,42 кг (брутто), що належить ТОВ "Уніпласт", за маршрутом: м. Кривий Ріг, Україна - м. Каунас, Литовська Республіка. Строк доставки - до 19.07.2024. Вартість доставки - 1 900 Євро (по курсу НБУ на день розвантаження.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 84 903 грн., що підтверджується актом надання послуг № 216 від 09.07.2024.

Умовами договору - заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 не було визначено строку оплати наданих послуг.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 грудня 2024 року у cправі № 914/1653/23, від 26 серпня 2021 року у справі № 910/3826/20, від 23.10.2018 зі справи № 910/17838/17.

Поштовим відправленням № 285 на адресу відповідача позивачем було направлено рахунок на оплату № 240 від 15.07.2024 на суму 84 903 грн.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №285, рахунок № 240 від 15.07.2024 був отриманий відповідачем 06.09.2024.

За таких обставин, відповідач мав оплатити надані позивачем послуги на суму 84 903 грн. у семиденний строк від дня отримання рахунку № 240 від 15.07.2024, тобто до 13.09.2024 включно.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив надані послуги у встановлені строки.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" утворилась заборгованість перед Товариством Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда з оплати наданих послуг у розмірі 84 903 грн.

Слід зауважити, що у прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 89 903 грн.

При цьому, позивачем не обґрунтовано за текстом позову збільшення суми основної заборгованості на 5 000 грн. та не надано до суду доказів надання відповідачу додаткових послуг за договором на суму 5 000 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими у розмірі 84 903 грн.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 449 985,90 грн. за невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання. Нарахування пені здійснено за період з 06.09.2024 по 20.12.2024.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, за умовами договору - заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 не передбачено відповідальності замовника за порушення строку оплати наданих послуг у вигляді пені.

Оскільки ані договором між сторонами, ані актом цивільного законодавства не визначено розмір пені, який має стягуватись за невиконання замовником зобов`язання з оплати наданих послуг перевезення, вимога позивача про стягнення пені у розмірі 449 985,90 грн. є не обґрунтованою.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 737,68 грн. за загальний період з 06.09.2024 по 20.12.2024 та інфляційну складову у розмірі 4491,55 грн. за загальний період (фактично) з вересня по листопад 2024 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що позивачем було неправильно визначено період прострочення відповідача з виконання грошового зобов`язання.

Так, як було встановлено судом під час дослідження матеріалів цієї справи, відповідач мав оплатити надані позивачем послуги на суму 84 903 грн. у семиденний строк від дня отримання рахунку № 240 від 15.07.2024, тобто до 13.09.2024 включно.

А отже, 3% річних на суму боргу 84 903 грн. за період з 14.09.2024 по 20.12.2024 становлять 682,01 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 682,01 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційної складової суд встановив, що він зроблений правильно, коректно враховує періоди прострочення та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової у розмірі 50 4 491,55 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 27/06/24 від 27.06.2024 (том 1, а.с. 22 - 24), договором - заявкою № ДЗ 28/06/24 від 28.06.2024 (том 1, а.с. 25), актом надання послуг (том 1, а.с. 26), рахунком на оплату (том 1, а.с. 27), поштовими документами (том 1, а.с. 28), претензією з доказами направлення (том 1, а.с. 29 - 32).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 84 903 грн., інфляційної складової у розмірі 4 491,55 грн. та 3% річних у розмірі 682,01 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5 000 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн. та 3% річних у розмірі 55,67 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

ЩОДО ПОКЛАДЕННЯ НА ВІДПОВІДАЧА ВИТРАТ ПОЗИВАЧА НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ АДВОКАТА.

У позові позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 17 000 грн.

У якості доказів надання адвокатом Проскуряковою Іванною Михайлівною Товариству з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда юридичних послуг під час розгляду справи № 904/5563/24 позивачем долучено до суду: договір про надання правничої допомоги від 06.12.2024 № 2024/50, додаткову угоду № 1 від 13.12.2024, акт приймання - передачі наданих послуг № 1 від 13.12.2024, рахунок на оплату № 035 від 13.12.2024, платіжну інструкцію № 830 від 14.12.2024, ордер серія АІ № 1770189 від 13.12.2024.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг № 1 від 13.12.2024, адвокатом були надані позивачу юридичні послуги на загальну суми 17 000 грн., які складаються з:

- усної консультації - 1 500 грн.;

- аналізу наданих клієнтом документів - 3 500 грн.;

- аналізу судової практики для подачі позовної заяви - 500 грн.;

- правової експертизи та пропозицій по захисту порушених прав - 1 500 грн.;

- підготовки позовної заяви з додатками - 10 000 грн.

Розмір фактичних витрат позивача на правову допомогу адвоката підтверджений належними доказами та співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

За таких обставин, витрати позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 17 000 грн. слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог, а саме покласти на відповідача у розмірі 2809,12 грн.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" (місцезнаходження: вул. Домобудівна, буд. 8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005; ідентифікаційний код: 31122890) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Греда (місцезнаходження: вул. Боричів Тік, буд. 30, прим. 15 (літера А), м. Київ, 04070; ідентифікаційний код: 44849390) суму основної заборгованості у розмірі 84 903 грн., інфляційну складову у розмірі 4 491,55 грн., 3% річних у розмірі 682,01 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 351,15 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2 809,12 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5 000 грн., пені у розмірі 449 985,90 грн. та 3% річних у розмірі 55,67 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 02.05.2025.

Суддя М.О. Ніколенко