ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4758/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожному К.О.

розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 9423 від 16.04.2025) по справі

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінвест", м. Дніпро
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 1 861 608, 66 грн

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025 Господарським судом Харківської області у справі № 922/4758/24 ухвалене судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 199, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченко, 17, ) 82 030, 90 грн 1 % річних; 1 217 591, 57 грн збитків від інфляції; 19 494, 33 грн судового збору.

16.04.2025 від представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест", м. Дніпро, до суду надійшла заява, в якій останній просить суд ухвалити у справі № 922/4758/24 додаткове рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 7 200, 00 грн (вх. № 9423).

Ухвалою суду від 16.04.2025 призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 23.04.2025 о 13:45 год.

Представники сторін у судове засідання 23.04.2025 не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Проте відповідачем надані до суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 10045), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» про стягнення з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» 7 200, 00 грн витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Як вказує відповідач, позовна заява у даній справі є типовою у господарських правовідносинах, її складання не могло зайняти багато часу. Також відповідач звертає увагу на те, що наприкінці 2024 року позивачем була подана низка однотипних позовів до відповідача з подібних правовідносин, пов`язаних з невиконанням рішень суду та нарахуванням річних та інфляційних витрат. Усі позови по даним справам мають однакову структуру, відмінними є вихідні дані для розрахунків та, як наслідок, результати цих розрахунків. Виходячи з кількості однотипних позовів по вищезазначеним справам, представник позивача мав розробити один проєкт позову та потім лише індивідуалізувати його під конкретні спірні відносини, у зв`язку з чим вивчення матеріалів у справі та складання позовної заяви не могло зайняти 5 годин на вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви та подання її до суду.

На переконання відповідача, справа не є складною для досвідченого правника, містить лише два розрахунки стягнення річних та два розрахунки стягнення інфляційних витрат. Вирішення справи не впливає на репутацію сторони, публічного інтересу до справи немає. Позовні вимоги були задоволені лише частково, що говорить про недостатньо якісне надання адвокатом правничої допомоги.

Окрім цього, відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу вже була розглянута судом під час ухвалення у даній справі рішення від 02.04.2025.

Ч. 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу 7 000, 00 грн.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення у справі позивач зазначив про понесення витрат на правову допомогу у розмірі 7 200, 00 грн.

Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Ч. 1 ст.126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч. 2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.126 ГПК України).

Ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями ч.1 ст.1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

01.07.2024 між позивачем та адвокатом Колодочкою Григорієм Вікторовичем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

За умовами до п.1.1. договору адвокат надає клієнту правову (правничу) допомогу, яка полягає у наступному:

1.1.1. Забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в разі його участі у будь-якому судовому провадженні в якості позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованій особі чи іншій особі.

1.1.2. Представництво, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в разі його участі кримінальному провадженні в якості потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні:

1.1.3. Надання правової (правничої) допомоги клієнту, як заявнику, заставодавцю у кримінальному провадженні:

1.1.4. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарга процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення.

1.1.5. Представництво, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними (у т.ч. фізичними особами-підприємцями та самозайнятими особами, з усіх питань щодо захисту прав та законних інтересів клієнта), та юридичними особами в тому числі, але не виключно, у:

- всіх судах України;

- правоохоронних органах України, в тому числі, але не виключно, в органах Національної поліції України. Прокуратури України, податкової міліції, Служби безпеки України. Національного антикорупційного бюро України, органах Державного Бюро Розслідувань;

- будь-яких контролюючих та наглядових органах;

- державній прикордонній службі України та її територіальних підрозділах. підрозділах Збройних сил України, органах державної фіскальної служби, будь-яких підприємствах, установах. організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування та ін., у зв`язку з проведенням зазначеними вище суб`єктами будь-яких дій, у тому числі але не виключно: перевірок та/або слідчих дій з участю, у присутності або за відсутності клієнта, процесуальних дій, що можуть будь-яким чином та/або у будь-який спосіб порушити права та законні інтереси клієнта.

Згідно п. 2.1 договору за отримання клієнтом від адвоката правової (правничої) допомоги за даним договором клієнт сплачує адвокату гонорар.

Розмір гонорару адвоката за цим договором, та строк його оплати визначається сторонами шляхом підписання протоколу узгодження вартості правової (правничої) допомоги (п.2.2 договору).

16.12.2024 між позивачем та адвокатом підписано протокол узгодження вартості правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 01.07.2024.

Як вбачається з п. 1 Протоколу узгодження вартості правової (правничої) допомоги від 16.12.2024 «1. Сторони домовились, що вартість гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги по справі Клієнта до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних, що нараховані на заборгованість стягнену рішенням Господарського суду Харківської області від 19.10.2020 та додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2020 у справі № 922/2347/20, яка буде розглядатися у судовому порядку становить:

1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок за одну годину надання послуги. Загальна тривалість надання послуги вказується в актах виконаних робіт. Остаточна вартість послуги встановлюються в актах виконаних робіт виходячи із тривалості надання послуги. Підписанням цього договору клієнт погоджується на зазначений в цьому пункті порядок остаточного визначення вартості послуги та приймає на себе обов`язок оплатити послугу в повному обсязі після підписання акта прийому-передачі наданої правової (правничої) допомоги».

04.04.2025 між позивачем та адвокатом складено акт прийому-передачі наданої правової допомоги по договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 01.07.2024, відповідно до якого адвокат надав, а позивач прийняв наступні послуги:

1) Вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви та подання її до суду (5 год. - 6 000, 00 грн.);

2) Ознайомлення із відзивом у справі, підготовка та подання до суду відповідні на відзив (1 год. - 1 200, 00 грн).

Всього надано послуг на суму 7 200, 00 грн.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

У постанові Об`єднаної палати у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (пункт 135) зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (п. 179, 180) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Так, надані заявником документи в обгрунтування даної заяви досліджені судом та визнаються належними доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що надані відповідачем заперечення щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, відхиляються судом, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено, що понесені витрати на правничу допомогу відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), розумності їхнього розміру, витрати є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, відповідають обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, при цьому неспівмірність цих витрат не доведена відповідачем.

Зважаючи на положення ст. 126 ГПК України, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, проаналізувавши надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, на підставі п. 3 ч. 4 ст.129 ГПК України, дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест» про ухвалення додаткового рішення в розмірі 5 040, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123, 126, 129, 237, 238, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест" про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/4758/24 (вх. № 9423 від 16.04.2025) - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 199, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченко, 17, ) витрати на правову допомогу у розмірі 5 040, 00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до ст. 256, 257 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 02.05.2025.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/4758/24