РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2025Справа № 910/1132/25

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" (02230, місто Київ, вулиця Запорожця Петра (Дніпровський р-н), будинок 6, квартира 70)

про стягнення 783 130 грн 30 коп.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.01.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" про стягнення 783 130 грн 30 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 13.06.2023 № ДНП-2023-06/01 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, у заявку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 613 470 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 91 360 грн 05 коп. пені, 18 197 грн 90 коп. 3 % річних та 60 102 грн 35 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 відкрито провадження у справі № 910/1132/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

12.03.2025 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 176, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (02230, місто Київ, вулиця Запорожця Петра (Дніпровський р-н), будинок 6, квартира 70), було направлено ухвалу від 17.02.2025, із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання (довідка ф. 20 від 08.03.2025).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 вручена відповідачу 08.03.2025

Станом на 01.02.2025 відповідачем вимог ухвали суду від 17.02.2025, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

З огляду на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" не скористалося наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (далі-Позивач, сторона-1 за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОУ2НЕТ" (сторона-2 за договором) укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2023-06/01, відповідно до умов кого сторона - 1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький р-н., проспект Бажана Миколи, 30 (надалі майданчик для паркування), що включає 220 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 25 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю для ведення діяльності з паркувальних транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів".

13.06.2023 між сторонами договору укладено акт приймання передачі паркувального майданчика.

29.02.2024 між сторонами договору та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" (сторона-3 за договором, відповідач у справі) укладено додаткову угоду №2 про зміну сторони за договором, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОУ2НЕТ" замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс".

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 2 з моменту набрання чинності додаткової угоди, сторона-3 змінює сторону-2 за договором, сторона-2 втрачає право вимагати від сторони-1 виконання своїх обов`язків, що виникають договору, а сторона-3 набуває прав та починає нести обов`язки та відповідальність за їх невиконання за Договором.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди № 2 права, обов`язки та відповідальність сторони-2 по договору переходять до сторони-3 в тому обсязі, в якому вони належали стороні-2 до набрання чинності додатковою угодою.

За умовами пункту 4 додаткової угоди № 2 сторона-2 передає, а сторона-3 бере на себе зобов`язання сплатити заборгованість, яка виникла під час дії договору. Заборгованість на момент набрання чинності додаткової угоди № 2 становить 374 660 грн 00 коп.

Отже, відповідно до умов договору, що погодили сторони додатковою угодою № 2 від 29.02.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" набуло прав та почало нести обов`язки та нести відповідальність за їх невиконання за договором № ДНП-2023-06/01.

У зв`язку з невиконанням умов договору по оплаті, з врахуванням пункту 7.6. договору, Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" було розірвано договір з 15.08.2024.

Відповідно до пункту 4.1. договору вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, становить 6 грн 50 коп. в т.ч. ПДВ в сумі 1 грн 08 коп.

Згідно з пунктом 4.3 договору оплата вартості експлуатації починається з дня підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування транспортних засобів та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахування кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 числа місяця, за яким здійснюється розрахунок. Плата за місяць в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 числа наступного місяця.

У відповідності до пункту 4.4. договору сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та направляє на адресу електронної пошти стороні-2 рахунок на оплату.

Відсутність рахунку на дату оплати визначеному пункті 3.3. договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати (пункт 4.5. договору).

За умовами пункту 4.7. договору оплата сторони-2 стороні-1 згідно умов даного договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування.

На виконання умов договору та на підтвердження наданих послуг відповідачу позивачем складено акти надання послуг на загальну суму 613 470 грн 00 коп., однак, акти зі сторони відповідача підписані не були.

У той же час, умовами пункту 3.4 договору визначено, що у випадку не підписання стороною-2 акту приймання-передачі наданих послуг у строк до 10 числа акт приймання-передачі послуг, наданих у попередньому місяці, вважається підписаним стороною-2 без зауважень.

Отже, акти надання послуг в силу приписів пункту 3.4 договору вважається такими, що підписані відповідачем без зауважень.

Згідно з пунктом 1 часини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що договір є договором найму майнових прав, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на закріплену в статті 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину та відсутність жодних доказів оспорення дійсності договору, в суду відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності укладеного сторонами правочину.

Пунктом 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1342 від 03.12.2009 (надалі - Правила) передбачено, зокрема, що:

- відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852);

- спеціально обладнані майданчики для паркування - це майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

- місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 5 Правил, паркування може бути платним або безоплатним відповідно до рішення органу місцевого самоврядування або оператора.

Податковий кодекс України (пункт 14.1.104 статті 14) під терміном "майданчики для платного паркування" розуміє його як площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, на якій відповідно до рішення органу місцевого самоврядування здійснюється платне паркування транспортних засобів.

Об`єктом оподаткування майданчику для платного паркування є земельна ділянка, яка згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради спеціально відведена для забезпечення паркування транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, тротуарах або інших місцях, а також комунальні гаражі, стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх частини), які побудовані за рахунок коштів місцевого бюджету, за винятком площі земельної ділянки, яка відведена для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачених статтею 30 Закону "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (пункт 268-1.2.1 статті 268-1 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

13.06.2023 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, за яким позивач передав, а відповідач прийняв в експлуатацію паркувальний майданчик на 220 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 25 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів за адресою: м.Київ, Дарницький р-н., проспект Бажана Миколи, 30, в межах III територіальної зони паркування міста Києва.

15.08.2024 КП "Київтранспарксервіс" складено акт повернення паркувального майданчика, за яким відповідач повернув, а позивач прийняв з експлуатації паркувальний майданчик на 220 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 25 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів за адресою: м.Київ, Дарницький р-н., проспект Бажана Миколи, 30, в межах III територіальної зони паркування міста Києва.

За приписами частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Приписами частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 286 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за паркувальні майданчики за період з червня 2023 року по серпень 2024 року у строк, визначений договорами, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 613 470 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем, за загальний період прострочення з 16.06.2023 по 08.01.2025, нараховано 91 360 грн 05 коп. пені, 60 102 грн 35 коп. інфляційних втрат, 18 197 грн 90 коп.3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати орендних платежів за паркувальні майданчики за період з червня 2023 року по серпень 2024 року у розмірі 613 470 грн 00 коп., та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача 613 470 грн 00 коп. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 91 360 грн 05 коп. пені, 60 102 грн 35 коп. інфляційних втрат, 18 197 грн 90 коп.3% річних, суд зазначає наступне.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Пунктом 5.2 договору встановлено, що у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, встановлених цим договором,сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми несплати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України та застосування відповідальності відповідно до пункту 5.2 договору.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, 3 % річних та пені, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 91 360 грн 05 коп. пені, 60 102 грн 35 коп. інфляційних втрат, 18 197 грн 90 коп.3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Світанок Транс" (02230, місто Київ, вулиця Запорожця Петра (Дніпровський р-н), будинок 6, квартира 70, ідентифікаційний код 44346961) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ідентифікаційний код 35210739) 613 470 (шістсот тринадцять тисяч чотириста сімдесят) грн 00 коп. заборгованості, 91 360 (дев`яносто одна тисяча триста шістдесят) грн 05 коп. пені, 60 102 (шістдесят тисяч сто дві) грн 35 коп. інфляційні втрати, 18 197 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто сім) грн 90 коп. 3% річних та 9 397 (дев`ять тисяч триста дев`яносто сім) грн 56 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька