РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025Справа № 910/15012/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" м. Києва

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про повернення грошових коштів, ціна позову 64063,56 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 6 березня 2020 р. на підставі заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору між ним (замовник) та відповідачем (перевізник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001, відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531.

19 грудня 2021 р. ним (вантажовідправник) зі станції Городенка-Завод Львівської залізниці на станцію Чорноморська Одеської залізниці були відправлені 50 залізничних вагонів (зерно кукурудзи) №№ 95224556, 95334959, 95314019, 95530556, 58563495, 95833877, 95354759, 95232237, 95353710, 95309266, 95352639, 95754867, 95292561, 952331765, 58567611, 95693537, 95452231, 95616926, 95792503, 95752812, 95297461, 95532420, 95587663, 95618971, 95348306, 95374526, 95826749, 95832333, 53200309, 95370318, 95646345, 95713608, 95352605, 95616256, 95306734, 95777975, 95650347, 69597724, 95532370, 95623815, 95755484, 95619771, 95327128, 95712535, 95367017, 95381125, 95379343, 95754883, 95759106, 95760062.

Відповідачем були сформовані накопичувальні картки форми ФДУ-92 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) №№ 19120675, 19120673 від 19 грудня 2021 р., перелік № 20211220, відомості плати за користування вагонами №№ 19120336, 19120337, 19120338, згідно яких йому було нараховані плата за організацію перевезень та накопичення власного рухомого складу у розмірі 14111,90 грн. з урахуванням ПДВ, збір за зберігання вантажів у розмірі 64063,56 грн. з урахуванням ПДВ, плата за користування вагонами у розмірі 192731,88 грн. з урахуванням ПДВ та списано зазначені кошти з його особового рахунку.

Посилаючись на те, що відповідачем безпідставно списано вищевказаний збір за зберігання вантажів, позивач просив задовольнити позов, зобов`язавши відповідача внести зміни до його особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 64063,56 грн.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 15000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Заявив про сплив строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом. Вказував, що строки позовної давності у спорах, що виникають з договору перевезення вантажів, встановлені спеціальними нормами у відповідності до ч. 2 ст. 9 ЦК України і становлять шість місяців.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Судом встановлено, що на заяву позивача про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору відповідач направив останньому повідомлення від 6 березня 2020 р. про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001. Присвоєно позивачу коди відправника/одержувача 8104, платника 2829531 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером. Повідомлено, що код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

Таким чином, між позивачем (замовник) та відповідачем (перевізник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001.

Згідно з п.п. 1.1., 1.4. договору предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно до п.п. 2.1.4., 2.1.5 замовник зобов`язаний сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника. Відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України.

Згідно п.п. 2.3.2, 2.3.5, 3.1. договору перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника, згідно інформації, розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів. Складати документи, передбачені пунктами 1.3, 1.4 та розділом 4 договору, щодо нарахування сум платежів.

Розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Пунктом 13 договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема: Додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами" та Додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів".

Згідно з п. 13.1. договору, у випадках, якщо додатками до договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору.

Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-41564379/2020-001 від 6 березня 2020 р. містить спеціальні умови, які відносяться до "окремих послуг", зокрема, Додаток № 1-4 до договору "Умови накопичення вагонів" (далі - Додаток № 1-4), який є невід`ємною частиною останнього.

Відповідно п.п. 1-8 Додатку №1-4 до договору Умови організації накопичення вагонів (надалі - Додаток) на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами (маршрутами) на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Станціями накопичення можуть бути станції відправлення та/або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення. Для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

У межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

На станціях накопичення на шляху прямування перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення. Початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі замовником вагонів перевізнику. Часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - оформлення перевізного документу. Час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Згідно п.п. 9., 10. Додатку за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує: плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п.9.1); за затримку вагонів замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів (п.9.2); за затримку власних вагонів перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п. 3.4. Договору. Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення замовнику не нараховується (п.9.3).

Нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника замовника, яким замовлено надання такої послуги (п. 10).

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вказаного договору, повідомленням про укладення договору про надання послуг.

19 грудня 2021 р. позивачем (вантажовідправник) зі станції Городенка-Завод Львівської залізниці на станцію Чорноморська Одеської залізниці були відправлені 50 залізничних вагонів (зерно кукурудзи) №№ 95224556, 95334959, 95314019, 95530556, 58563495, 95833877, 95354759, 95232237, 95353710, 95309266, 95352639, 95754867, 95292561, 952331765, 58567611, 95693537, 95452231, 95616926, 95792503, 95752812, 95297461, 95532420, 95587663, 95618971, 95348306, 95374526, 95826749, 95832333, 53200309, 95370318, 95646345, 95713608, 95352605, 95616256, 95306734, 95777975, 95650347, 69597724, 95532370, 95623815, 95755484, 95619771, 95327128, 95712535, 95367017, 95381125, 95379343, 95754883, 95759106, 95760062.

Ці обставини підтверджуються наявними у справі копіями накладних №№ 35568047, 35568716.

Відповідачем були сформовані накопичувальні картки форми ФДУ-92 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) №№ 19120675, 19120673 від 19 грудня 2021 р., перелік № 20211220, відомості плати за користування вагонами №№ 19120336, 19120337, 19120338, згідно яких позивачу було нараховані плата за організацію перевезень та накопичення власного рухомого складу (код/підкод платежу 229/001) у розмірі 14111,90 грн. з урахуванням ПДВ, збір за зберігання вантажу у розмірі 64063,56 грн. з урахуванням ПДВ, плата за користування вагонами у розмірі 192731,88 грн. з урахуванням ПДВ та списано зазначені кошти з його особового рахунку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи відомостями плати за користування вагонами №№ 19120336, 19120337, 19120338, накопичувальними картками №№ 19120675, 19120673 від 19 грудня 2021 р., переліком № 20211220.

Спір між сторонами виник з приводу нарахування збору за зберігання вантажів на суму 64063,56 грн. з урахуванням ПДВ.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р. та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пункту 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. (далі - Правила зберігання вантажів), збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки.

Приписами п. 9 Правил зберігання вантажів встановлено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.

Виходячи з приписів п.п. 8 та 9 Правил зберігання вантажів, нарахування збору за зберігання вантажу на коліях загального користування відбувається у разі наявності вини відправника у затримці та у разі, коли простій відбувся в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. з причин, не залежних від залізниці).

Пункт 9 Правил зберігання вантажів застосовується у випадку сформованого до відправки відправлення (вагону), причиною затримки/невідправлення якого є "очікування оформлення документів". Відтак, відповідне нарахування є штрафними санкціями (матеріальною відповідальністю) до вантажовідправника, яке направлено на скорочення часу простою вже готових до відправлення вагонів в період оформлення документів на таку відправку.

Як встановлено судом вище, укладений між сторонами договір містить спеціальні умови надання окремих послуг, які передбачені Додатком № 1-4 до вказаного правочину, який є невід`ємною частиною останнього.

З урахуванням приписів Додатку №1-4 до договору та положень самого договору, у спірних правовідносинах мета замовлення позивачем спеціальної послуги полягала саме в накопиченні вагонів для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів, а відтак, процедура накопичення вагонів фактично передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда.

Зважаючи на умови Додатку № 1-4 до договору (п. 8), в актах загальної форми ГУ-23 фіксується лише час перебування вагонів на коліях загального користування, за який сплачується відповідний тариф, визначений цим Додатком.

Так, відповідно до п. 9 Додатку № 1-4 до договору, за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує: плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п. 9.1 Додатку № 1-4).

Разом з цим, в період затримки вагонів з вини замовника (а не накопичення) сплачуються платежі, пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування (п. 9.2 Додатку № 1-4). При цьому, обов`язковим елементом для застосування вказаного пункту є "затримка з вини замовника".

З наведеного вбачається, що пункт 9 Додатку № 1-4 до договору розділяє такі поняття як "накопичення рухомого складу" та "затримку вагонів перевізника".

При цьому, правовідносини з накопичення маршрутного поїзда мають невід`ємну складову - перебування/накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування протягом часу накопичення до приймання останнього вагона перевізником (пункти 6, 7 Додатку № 1-4 до договору), що водночас є предметом окремої належним чином сплаченої послуги.

Таким чином, у період накопичення вагонів маршрутного поїзда у відповідача не було підстав застосовувати матеріальну відповідальність за зберігання вантажу на коліях загального користування, приймаючи до уваги, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів з вантажем у відповідності до умов Додатку № 1-4 і ці правовідносини були предметом окремої спеціальної послуги.

У постанові № 915/305/22 від 1 лютого 2024 р. Верховний Суд дійшов наступних висновків: "накопичення вагонів з вантажем (маршрут) відбувалося на підставі договірних відносин, предметом яких є послуги, за які сплачується тариф, що вказує на відсутність такого елементу складу правопорушення, як вина ТОВ СП "Нібулон". За таких обставин, колегія суддів зазначає, що пункти 8, 9 наведених Правил не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як затримка вагонів відбулась з обставин, що залежали від АТ "Українська залізниця", а саме наявність договірних відносин з накопичення вагонів на коліях АТ "Українська залізниця" з метою формування маршрутного потягу".

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 9 квітня 2024 р. у справі № 915/5/23.

Отже, відповідач як перевізник надав позивачу як замовнику згідно умов договору послугу з накопичення вагонів за попередньо погодженим планом, який мав ознаку "маршрутний", та за попередньою заявкою, без отримання якої замовник не спроможний сформувати маршрутний поїзд, у зв`язку з чим, грошові кошти в сумі 64063,56 грн. з урахуванням ПДВ були безпідставно списані відповідачем з особового рахунку позивача, як збір за зберігання вантажу, поза межами укладеного між сторонами договору, на підставі пункту 9 Правил зберігання вантажів, які при такому списанні застосовані бути не можуть.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у т.ч. гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Положення цієї глави (тобто глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Загальна умова частини 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, списання відповідачем з особового рахунку позивача грошових коштів в сумі 64063,56 грн. з урахуванням ПДВ як збору за зберігання вантажу відбулось у зв`язку з договором, однак не на його виконання, а поза межами домовленостей, передбачених вказаним правочином.

Посилання відповідача на те, що накопичувальна картка № 19120675 від 19 грудня 2021 р. підписана представником позивача без зауважень, не спростовують факту безпідставності нарахування та списання з останнього збору за зберігання вантажів у вагонах у розмірі 64063,56 грн.

Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Цими ж положеннями передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно п. 7.1. договору усі спірні питання з виконання договору вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

Відповідно до умов п. 7.4. договору належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів замовника щодо відображення перевізником в особовому рахунку використання замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення - внесення відповідних змін до особового рахунку замовника про зарахування коштів на нього.

Доводи відповідача, викладені в заяві про застосування строків позовної давності є безпідставними, оскільки спірне списання грошових коштів здійснене поза межами укладеного між сторонами договору, а позов поданий в порядку приписів статті 1212 ЦК України до яких застосовується загальний строк позовної давності, який позивачем не пропущено.

За таких обставин заявлені вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести зміни до його особового рахунку № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 64063,56 грн. відповідно до вимог ст. 16 ЦК України підлягають задоволенню.

Питання відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" м. Києва задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Укрзалізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, 3-й поверх, код 41564379) № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 64063,56 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, 3-й поверх, код 41564379) 2422,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар