ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025м. ДніпроСправа № 904/465/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Емпоріа", м. Черкаси

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", м. Вільногірськ Дніпропетровської області

про стягнення 1 537 571,90грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: Богуславець С.С., адвокат, ордер серії ЧК №168385 від 17.02.2025 (в режимі відеоконференції)

Від відповідача: Сопружинська Т.П., адвокат, довіреність №009/25 від 12.12.2024 (в режимі відеоконференції)

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Емпоріа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" заборгованості у розмірі 1 447 500,00грн та пеню у розмірі 90 071,90грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на договір відступлення права вимоги №21/01-3 від 21 січня 2025 року, згідно якого позивач прийняв право (вимоги) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дегс Холдинг" до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", за договором №639-2 постачання природного газу від 25.10.2024 у сумі 1 447 500,00грн. Заборгованість за договором №639-2 від 25.10.2024 виникла за поставлений у листопаді 2024 року природний газ.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти наявної заборгованості у розмірі 1 447 500,00грн. Так, відповідачу відомо, що між ТОВ "ДЕГС Холдінг" та ТОВ "Емпорія" був укладений договір відступлення права вимоги №21/01-3 від 21.01.2025, згідно з яким позивач набув права вимоги залишку основного боргу у розмірі 1 447 500,00грн за договором № 639-2 від 25.10.2024 з АТ "ОГХК" в особі Філії "ВГМК".

Відповідач заперечує проти стягнення штрафних санкцій у вигляді пені. На думку відповідача, позивач не має права грошової вимоги на стягнення інших сум, не передбачених договором №21/01-3, окрім 1 447 500,00грн, оскільки: право грошової вимоги до позивача перейшло лише 21.01.2025; розмір вимоги обмежений фіксованою сумою 1 447 500,00грн; стягнення будь-яких штрафних санкцій, в тому числі процентів та пені понад фіксовану договором переуступки боргу не можливе, оскільки це прерогатива договору факторингу, який сторони не мали права укласти, так як позивач не є фінансовою установою.

Окрім того, відповідач знаходиться у стадії приватизації. Станом на 21.02.2025 приватизація АТ "ОГХК" не завершена, рішення АМКУ відсутнє, зарахування акцій не відбулось, наказу ФДМУ про завершення приватизації немає.

Відповідач звертає увагу, що заборгованість виникла у листопаді 2024 року, тобто минуло лише приблизно 3 місяці, а з моменту укладення договору уступки боргу від 21.01.2025 - 30 календарних днів, тому твердження позивача про те, що відповідач ухиляється від відповідальності є безпідставним.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 справу №904/465/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 06.02.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

07 лютого 2025 року від позивача на виконання вимог ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

Ухвалою суду 11.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.03.2025.

З 04.03.2025 підготовче засідання відкладено на 31.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 закрито підготовче провадження у справі №904/465/25 та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 22.04.2025.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 22.04.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕГС Холдинг" (постачальник) та Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (споживач, відповідач) укладено договір № 639-2 постачання природного газу (а.с. 7-11).

За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу впродовж дії цього договору відповідно до ДК 021:20-6 газове паливо (природний газ) (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг природного газу з 01 листопада 2024 року по 30 листопада 2024 року (включно), в кількості 500 тис. куб. метрів (п`ятсот тисяч кубічних метрів) (п. 1.2 договору).

Передача газу за цим договором здійснюється у точках виходу з газотранспортної системи (ГТС) та газорозподільної системи (ГРМ) (надалі - пункти призначення). ЕІС-код точки комерційного обліку 56ХО00013АТN200Р (п. 1.3 договору).

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п. 2.4.1 договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, надає споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (п. 2.4.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна газу, який поставляється за цим договором за 1000 кубічних метрів з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу складає 15 250 (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп., крім того ПДВ 20 % - 3 050 (три тисячі п`ятдесят) грн 00 коп., разом з ПДВ 18 300 (вісімнадцять тисяч триста) грн 00 коп.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 3.1 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі природного газу та розрахунках за цим договором (п. 3.5 договору).

Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 7 625 000,00 грн, крім того ПДВ - 1 525 000,00грн, разом з ПДВ - 9 150 000,00 (дев`ять мільйонів сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) грн (п. 3.6 договору).

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору визначено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні шляхом перерахування грошових коштів на банківський

рахунок постачальника в такому порядку:

35% (тридцять п`ять) від вартості природного газу за поточний розрахунковий період, згідно з плановим обсягом, визначеним умовами п. 1.2 договору до 5 (п`ятого) числа звітного місяця (п. 4.2.1);

35% (тридцять п`ять) від вартості природного газу за поточний розрахунковий період, згідно з обсягом, визначеним умовами п. 1.2 договору до 15 (п`ятнадцятого) числа звітного місяця (п. 4.2.2);

30% (тридцять) від вартості природного газу за поточний розрахунковий період, згідно з обсягом, визначеним умовами п. 1.2 договору до 25 (двадцять п`ятого) числа звітного місяця (п. 4.2.3);

остаточний розрахунок згідно з актом приймання-передачі природного газу за відповідний розрахунковий період до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2.4).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.3 договору).

Споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п. 5.5.2 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання газу по 30 листопада 2024 року (п. 10.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.

На виконання умов договору №639-2 від 25.10.2024 ТОВ "ДЕГС Холдинг" поставило у листопаді 2024 року відповідачу природний газ у кількості 500 тис. куб. м, на загальну суму 9 150 000,00грн, що підтверджується Актом №4 прийому-передачі природного газу від 30.11.2024 (а.с. 12).

Зазначений акт містить посилання на договір постачання природного газу №639-2 від 25.10.2024 та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Заперечень щодо відомостей, викладених в акті прийому-передачі природного газу від відповідача не надходило.

Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕГС Холдинг" грошові кошти у розмірі 7 702 500,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями:

№257088 від 05.11.2024 на суму 2 202 500,00грн;

№257845 від 20.11.2024 на суму 1 000 000,00грн;

№257846 від 20.11.2024 на суму 3 000 000,00грн;

№259067 від 18.12.2024 на суму 1 000 000,00грн;

№259232 від 25.12.2024 на суму 500 000,00грн (а.с. 13 на звороті -14).

Залишок несплаченої суми становить 1 447 500,00грн (9 150 000,00грн - 7 702 500,00грн).

16.01.2025 ТОВ "ДЕГС Холдинг" на електронну адресу відповідача () було направлено лист за вих. № 7 від 16.01.2025 з проханням терміново (1 банківський день з моменту отримання листа) оплатити заборгованість (а.с. 15, 16).

21 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕГС Холдинг" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Емпоріа" (новий кредитор, позивач) був укладений договір відступлення права вимоги №21/01-3 (а.с. 17-18).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, що належить первісному кредитору за договором №639-2 від 25.10.2024 постачання природного газу (надалі за текстом - основний договір), укладеного між первісним кредитором та АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якого виступає Філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" (надалі - боржник).

За цим договором новий кредитор повністю одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором (п. 1.1 договору).

Розмір права грошової вимоги за основним договором, що передається новому кредитору, на дату укладання цього договору становить 1 447 500,00грн (один мільйон чотириста сорок сім тисяч п`ятсот грн.) (п. 1.2 договору).

В силу цього договору новий кредитор займає місце первісного кредитора по всім грошовим вимогам до боржника та його правонаступників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника (п. 1.3 договору).

Сторони цим визнають, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням первісного кредитора новим кредитором (п. 1.4 договору).

За пунктом 2.1 договору право грошової вимоги за основним договором від первісного кредитора до нового кредитора переходить у момент укладення цього договору.

Первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору документи, що підтверджують дійсність права вимоги, яке відступає кредитор, впродовж 3 робочих днів після підписання договору (п. 2.2 договору).

Первісний кредитор не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржниками грошового зобов`язання, право вимоги якого відступається згідно із цим договором (п. 3.2.1 договору).

За пунктом 3.3.1 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору кошти, передбачені п. 4.1 даного договору у порядку та в строк, передбачений цим договором.

Первісний кредитор зобов`язаний: відступити новому кредитору право грошової вимоги згідно з умовами цього договору (п. 3.4.1); передати новому кредитору всі необхідні оригінали документів, які свідчать про його право грошової вимоги до боржників (п. 3.4.2); відповідати перед новим кредитором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається згідно із цим договором (п. 3.4.3).

За відступлення та передачу новому кредитору прав грошової вимоги первісного кредитора до боржників за основним договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору 1 447 500,00 (один мільйон чотириста сорок сім тисяч п`ятсот грн.) (п. 4.1 договору).

Новий кредитор зобов`язується здійснити з первісним кредитором повний розрахунок за цим договором в термін не пізніше 25.12.2025 включно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора, який буде зазначено у його письмовій вимозі (п. 4.2 договору).

Договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 7.4 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.

За Актом приймання-передачі документів від 22.01.2025 ТОВ "ДЕГС Холдинг" (первісний кредитор) передало, а ТОВ "Емпоріа" (новий кредитор, позивач) прийняло наступні документи: договір № 639-2 від 25.10.2024 постачання природного газу, укладений між первісним кредитором та АТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" від імені якого виступає Філія "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат"; акт № 4 від 30.11.2024 прийому - передачі природного газу за договором №639-2 від 25.10.2024; інші документи, які підтверджують відносини сторін договору № 639-2 від 25.10.2024 (а.с. 18 на звороті).

24.01.2025 ТОВ "Емпоріа" направило на електронну адресу відповідача () лист за вих. №20 повідомлення про відступлення права вимоги за договором №639-2 від 25.10.2024 на суму 1 447 500,00грн (а.с. 19).

Позивач просить стягнути відповідача заборгованість у розмірі 1 447 500,00грн та пеню у розмірі 90 071,90грн, що і є причиною виникнення спору.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Суд зазначає, що уклавши договір постачання природного газу, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків поставки та розрахунків за поставлений природний газ, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

За пунктом 4.2.4 договору постачання природного газу №639-2 від 25.10.2024 остаточний розрахунок згідно з актом приймання-передачі природного газу за відповідний розрахунковий період до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним.

За висновками суду, враховуючи визначені у договорі умови оплати, кінцевий строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором постачання природного газу з оплати вартості поставленого у листопаді 2024 року є таким, що настав 16.12.2024 (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України).

У встановлений договором строк, відповідач свої зобов`язання у повному обсязі не виконав.

За приписами статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним чи безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

Договір відступлення права вимоги №21/01-3 від 21 січня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕГС Холдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Емпоріа", відповідає наведеним вище вимогам.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дегс Холдинг" (первісний кредитор) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Емпоріа" (новий кредитор).

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 1 447 500,00грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1447500,00грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2.1 договору постачання природного газу визначено, що у разі порушення споживачем строку остаточного розрахунку, передбаченого розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Як зазначено вище, за договором про відступлення права вимоги до позивача перейшли усі права кредитора за договором постачання природного газу, відтак, ТОВ "Еморіа" вправі вимагати від відповідача сплати суми заборгованості, з урахуванням пені, узгодженої сторонами в договорі постачання природного газу.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 90 071,90грн за загальний період з 05.11.2024 до 04.02.2025.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Положеннями частини п`ятої cт. 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіркою правильності нарахування пені судом встановлено, що позивачем невірно визначено період прострочки виконання зобов`язання, не враховані положення частини 5 статті 254 ЦК України та те, що день оплати заборгованості не вважається днем прострочки.

Так, на суму боргу 1 000 000,00грн підлягає нарахуванню та стягненню пеня за період прострочки з 06.11.2024 до 19.11.2024 (14дн) у розмірі 9 945,36грн;

на суму боргу 3 202 500,00грн підлягає нарахуванню та стягненню пеня за період прострочки з 16.11.2024 до 19.11.2024 (4дн) у розмірі 9 100,00грн;

на суму боргу 2 947 500,00грн підлягає нарахуванню та стягненню пеня за період прострочки з 17.12.2024 до 17.12.2024 (1дн) у розмірі 2 174,39грн.

В іншій частині розрахунок пені є арифметично вірним.

Вимога про стягнення з відповідача пені задовольняється судом частково у розмірі 85 999,33грн (9 945,36грн + 9 100,00грн + 3 612,91грн + 39 225,00грн + 2 174,39грн + 21 941,67грн), в решті заявлених вимог про стягнення пені (4 072,57грн) слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг у розмірі 1 447 500,00грн та пеня у розмірі 85 999,33грн.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення заборгованості, посилається на те, що: АТ "ОГХК" перебуває у процесі приватизації. Новий власник, згідно з умовами приватизації, зобов`язаний погасити заборгованість; незначний період прострочення виконання зобов`язання та військову агресію РФ та воєнний стан, у зв`язку із чим філія "ВГМК" втратила можливість повноцінної діяльності. Виробництво та реалізація продукції ускладнені, традиційні логістичні шляхи порушені, що призвело до фінансових труднощів. Відповідачем вживаються заходи з пошуку ринків та відвантаження продукції через порти Румунії та Польщі, проте логістичні витрати зросли, а частина покупців не виконала свої фінансові зобов`язання.

Доводи відповідача відхиляються судом з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.12.2023 у справі №922/193/23, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК).

Згідно з нормами статті 218 ГК у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").

За умовами договору поставки природного газу (розділ 13) та договору про відступлення права вимоги (розділ 6) доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії, є відповідні документи, видані Торгово-промисловою палатою України. Ці документи подаються стороною, для якої наступили обставини непереборної сили, протягом 15 календарних днів із дати повідомлення іншої сторони про виникнення таких обставин.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи:

вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Доказів на підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідно до умов договору та Закону відповідачем до матеріалів справи не надано.

Також суд зазначає, що перебування відповідача в процесі приватизації жодним чином не звільняє його від виконання зобов`язань за договором.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028,00грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", розмір судового збору розраховують із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п.8.23).

Ціна позову становить 1 537 571,90грн, отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 18 450,86грн (1 537 571,90грн 1,5%* 0,8).

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 23 063,58грн, що підтверджується платіжною інструкцією №313 від 03.02.2025. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 23, 27).

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету сума 4 612,72грн (23 063,58грн - 18 450,86грн), як надмірно сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду.

Суд не вирішує питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету не надходило.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 18 401,99грн (1 533 499,33грн * 18 450,86грн / 1 537 571,90грн).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Емпоріа" до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 1 537 571,90грн - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (ідентифікаційний код 36716128; вул. Сурікова, буд. 3, м. Київ, 03035) в особі Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (ідентифікаційний код 39389830; вул. Степова, буд. 1, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область, 51700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Емпоріа" (ідентифікаційний код 45468967; вул. Сагайдачного Гетьмана, буд. 12/7, м. Черкаси, 18036) заборгованість у розмірі 1 447 500,00грн (один мільйон чотириста сорок сім тисяч п`ятсот гривень 00коп.), пеню у розмірі 85 999,33грн (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 33коп.) та витрати по сплаті судового збору у сумі 18 401,99грн (вісімнадцять тисяч чотириста одна гривня 99коп.), видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено - 29.04.2025

Суддя Н.М. Євстигнеєва