ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Справа№ 911/2980/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши апеляційну скаргу Гребінківської селищної ради

на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2025

у справі №911/2980/24 (суддя Грабець С.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія»

до Гребінківської селищної ради

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Гребінківської селищної ради про стягнення заборгованості в сумі 22 779,45 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача послався на порушення відповідачем умов договору №21/2021 на поточний ремонт від 19.08.2021 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.02.2025 у справі №911/2980/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Гребінківської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія» 1 000,66 грн. трьох процентів річних; 7 120,04 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 1 069,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 863,61 грн. витрат на сплату судового збору. Відмовлено в іншій частині позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Гребінківська селищна рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2025 у справі №911/2980/24 частково в частині стягнення 1 000,66 грн. 3% річних; 7 120,04 грн. інфляційних; 1 069,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог сум інфляційних за період з січня 2023 по червень 2023 в розмірі 1 043,55 грн. та 3% річних за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 в розмірі 335,79 грн. та відмовити в задоволенні правничої допомоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення ст. 75 ГПК України, не врахував встановлені преюдиційні факти, зокрема щодо зробленого у справі № 911/1719/23 висновку щодо моменту виконання відповідачем обов`язку по оплаті за виконанні позивачем роботи.

Крім того, апелянт наголосив, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не звернув уваги на приписи ст.ст. 530, 882 ЦК України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та практику Верховного Суду викладену в постанові по справі № 905/411/17 від 20.04.2021.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 апеляційну скаргу Гребінківської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2025 у справі №911/2980/24 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 27.02.2025 від Гребінківської селищної ради надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн. Отже, скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги у встановлений процесуальний строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гребінківської селищної ради. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

12.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач вказує, що доводи відповідача про те, що рішення Господарського суду Київської області в справі № 911/1719/23 від 30.01.2024 був встановлений строк виконання зобов`язання з оплати робіт, а саме 31.12.2022, є безпідставними, оскільки судом зазначено, що цей строк є присічним та пов`язаний саме з відсутністю бюджетного фінансування. Доказів відсутності бюджетного фінансування за період з 04.01.2022 до 31.12.2022 відповідечм суду не надано.

Крім того, позивач зазначив, що відсутність в акті здачі-приймання виконаних робіт дати його складення жодним чином не спростовує виконання робіт. Непідписання замовником актів приймання робіт без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 19.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія» (далі - позивач) та Гребінківською селищною радою (далі - відповідач) укладений договір №21/2021 на поточний ремонт (далі договір), згідно з умовами якого, позивач зобов`язувався виконати роботи з повірки приладів газової безпеки (далі роботи), що знаходяться в приміщеннях котелень Гребінківської селищної ради, а відповідач зобов`язувався роботи прийняти та оплатити.

Згідно з п. 2.1. договору, загальна вартість робіт визначена на підставі договірної ціни та складає 23 190,00 грн. (двадцять три тисячі сто дев`яносто гривень 00 копійок), в тому числі 20% ПДВ 3 865,00 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів, визначених у п. 2.1 даного договору, в 10-тиденний термін після підписання актів виконаних робіт при наявності бюджетного фінансування. У випадку затримки фінансування не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, але не пізніше останнього робочого дня бюджетного року.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до 31.12.2021 р. Датою укладання договору є дата підписання його сторонами (п. 8.1. договору).

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору на поточний ремонт №21/2021 від 19 серпня 2021 року, сторони дійшли згоди про продовження дії договору на поточний ремонт №21/2021 від 19 серпня 2021 року, у зв`язку з чим погодили наступну (нову) редакцію п. 8.1. договору: «Цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє 31.12.2022 р. Датою укладання договору є дата підписання його сторонами».

Колегією суддів встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2024 року в справі №911/1719/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоальянс-Енергія» до Гребінківської селищної ради, стягнуто з відповідача на користь позивача 23 190, 00 грн. боргу за виконані роботи, згідно з умовами договору №21/2021 від 19.08.2021 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлена в рішенні, у зв`язку з чим відсутня необхідність встановлення їх повторно, піддаючи сумніву стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Таким чином, колегією суддів встановлений факт порушення відповідачем умов договору №21/2021 на поточний ремонт від 19.08.2021 року.

У зв`язку з тим, що відповідач не оплатив борг у сумі 23 190,00 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 14 245,66 грн. пені, 1 019,72 грн. трьох процентів річних та 7 514,07 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені не оскаржено, а тому, в апеляційному порядку в рамках розгляду апеляційної скарги Гребінківської селищної ради, в цій частині не переглядається відповідно до ч. 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд апеляційної інстанції обмежений лише доводами та мотивами, викладеними в апеляційній скарзі.

Водночас, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 019,72 грн. трьох процентів річних та 7 514,07 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Під час розгляду справи №911/1719/23 судом встановлено, що позивачем був направлений на адресу відповідача акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором, який був отриманий відповідачем 04.01.2022 року.

Оскільки, ані умовами договору, ані приписами чинного законодавства, не встановлений строк, протягом якого замовник повинен надати виконавцю мотивовану відмову від прийняття робіт, відповідач повинен був надати мотивовану відмову від підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором, протягом семи з днів з дня його отримання, тобто не пізніше 11.01.2022 року.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що датою підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором вважається наступний день після завершення семиденного строку для надання відповідачем заперечень позивачу щодо його підписання, а саме, 12.01.2022 року.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 3.1. договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів, визначених у п. 2.1 даного договору, в 10-тиденний термін після підписання актів виконаних робіт при наявності бюджетного фінансування. У випадку затримки фінансування не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, але не пізніше останнього робочого дня бюджетного року.

Доводи апелянта про те, що рішенням Господарського суду Київської області в справі №911/1719/23 від 30.01.2024 року був встановлений строк виконання зобов`язання з оплати робіт, а саме 31.12.2022 року, є безпідставними, оскільки, як зазначено судом у цьому рішенні, цей строк є присічним та пов`язаним саме з відсутністю бюджетного фінансування.

Присічний строк - це строк, який встановлюється законом або договором як межа існування та здійснення суб`єктивного права або обов`язку в часі, зі спливом якого припиняється суб`єктивне право чи суб`єктивний обов`язок.

Отже, у рішенні Господарського суду Київської області від 30.01.2024 по справі № 911/1719/23, суд лише констатував, що навіть у випадку, затримки фінансування, відповідач повинен був розрахуватися за виконані роботи у строк до 31.12.2022. Зважаючи на те, що з позовом по справі № 911/1719/23 позивач звернувся у 2023 році, строк оплати за виконані роботи вже настав.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що суд у справі № 911/1719/23 не робив висновків, що прострочення виконання зобов`язання відповідача з оплати виконаних за договором № 21/2021 від 19.08.2021 робіт розпочалося з 01.01.2023.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» також зазначив, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач повинен був оплатити виконані позивачем роботи, відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором, протягом десяти днів, починаючи з 12.01.2021 року, тобто, - не пізніше 21.01.2021 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних та збитків від інфляції наданий позивачем, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо їх часткового задоволення та стягнення з відповідача 1 000, 66 та 7 120, 04 грн відповідно..

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.04.2021 у справі № 905/411/17 в якій зазначено, що отримання акту, складеного без дотримання порядку його складання, не свідчить про безумовний обов`язок його підписання та про виникнення зобов`язання оплатити визначену у ньому вартість робіт, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вказана справа та справа № 911/2980/24 не є релевантними.

Так, факт порушення відповідачем умов договору № 21/2021 від 19.08.2021 в частині оплати за виконані роботи вже встановлений у рішенні Господарського суду Київської області від 30.01.2024 у справі 911/1719/23 та не підлягає повторному доказуванню, а тому вищевказані доводи апелянта не приймаються колегією суддів до уваги.

Також, судом першої інстанції було стягнуто з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 1 863, 61 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт просить суд відмовити у стягненні витрат на правову допомогу повністю, однак жодних підстав необґрунтованого задоволення їх судом першої інстанції не навів.

Колегія суддів зауважує, що заперечень, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність розрахунку до цієї справи відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно із ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати на правову допомогу, заявлені позивачем, відповідають критеріям, визначених частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, тобто є пов`язані з розглядом справи, обґрунтованим та пропорційними до предмета спору, з урахуванням ціни позову та виконаних адвокатом робіт в межах розгляду даної справи, що свідчить про наявність підстав для їх відшкодування стороні відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1 863, 61 грн.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи приписи ст. 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, розгляд даної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гребінківської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2025 року у справі №911/2980/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2025 у справі № 911/2980/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/2980/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк