СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Харків Справа №922/2523/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників учасників справи:

апелянта (Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.») (в режимі відеоконференції) Берковський Є.О. (адвокат), довіреність б/н від 07.01.2025 року, свідоцтво ДП№5765 від 04.04.2024 року;

боржника не з`явився;

арбітражний керуючий Кошовський С.В., свідоцтво №923 від 14.05.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» (вх.№301Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22,

за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», м.Харків,

до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод», м.Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі №922/2523/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод». Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 14.05.2013 року).

24.03.2023 року здійснено оприлюднення оголошення (№70275) про відкриття провадження у справі про банкрутство №922/2523/22 Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод».

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява ПрАТ «У.П.Е.К.», (вх.№10263 від 26.04.2023 року) з грошовими вимогами до боржника на суму 150387741,00 грн та 5368 грн судового збору.

07.09.2023 на адресу суду від ПрАТ «У.П.Е.К.» надійшли додаткові пояснення щодо заявлених грошових вимог, в яких заявник просить суд визнати грошові вимоги у розмірі в сумі 146306633,00 грн.

30.04.2024 року від ПрАТ «У.П.Е.К.» надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ «У.П.Е.К.» до АТ «ХАРП» в загальному розмірі 145669880,70 грн.

22.01.2024 року від ПрАТ «У.П.Е.К.» надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ «У.П.Е.К.» до АТ «ХАРП» в загальному розмірі 145262251,16 грн. Також в додаткових поясненнях повідомляє, що не має грошових вимог до АТ «ХАРП» за договором поставки №П-386 від 29.12.2020 року, але має грошові вимоги за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року.

26.02.2024 року від ПрАТ «У.П.Е.К.» надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ «У.П.Е.К.» до АТ «ХАРП» в сумі 145862250,76 грн.

30.04.2024 року до суду від ПрАТ «У.П.Е.К.» надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ «У.П.Е.К.» до АТ «ХАРП» в загальному розмірі 145669880,70 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року у справі №922/2523/22 (повний текст складено та підписано 04.02.2025 року, суддя Міньковський С.В.) визнано вимоги кредитора Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» частково в сумі 132944327,45 грн (з яких 115294535,33 грн - основний борг, 2505832,62 грн - 3% річних, 15143959,50 грн - інфляційних), а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Решту вимог Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» відхилено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22 (повний текст складено та підписано 07.02.2025 року, суддя Міньковський С.В.) визнано вимоги кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ПрАТ «Харківський підшипниковий завод»:

- ПрАТ «Харківенергозбут» в сумі 64244049,79 грн (4 черга) та 90478,00 грн судових витрат (1 черга);

- АК «Харківобленерго» в сумі 7459721,79 грн (з якої: 6553464,76 грн - 4 черга, 906257,03 грн - 6 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- Профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ВАТ ХАРП в сумі 2087123,15 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ПАТ «ОТП Банк» в сумі 140056630,69 грн (з якої: 83006341,79 грн - 4 черга (незабезпечені), 57050288,90 грн - позачергові, як такі, що забезпечені майновими активами боржника) та 5368,00 грн судового збору - 1 черга;

- КП «Харківводоканал» в сумі 2859678,37 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ГУ ПФУ в Харківській області в сумі 5853279,41 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- КП «Харківські теплові мережі» в сумі 3884923,98 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Транссервіс» в сумі 8892577,44 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- Індустріальний ВДВС у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Мінюсту в сумі 369,00 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Компанія з управління активами «Індастрі Капітал Менеджмент», що діє в інтересах пайового венчурного інвестиційного фонду недиверсифікованого виду закритого типу «УПЕК-Інвест» в сумі 5873009,47 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- АТ «Сенс Банк» в сумі ,96 грн (з якої: 1001768 369,71 грн - 4 черга, 5149878,25 грн - 6 черга, 343047900,00 грн - як такі, що забезпечені майном боржника та є позачергові) та 5368,00 грн судових витрат (1 черга).

- ТОВ «Райффайзен Лізинг» в сумі 50311964,42 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ГУ ДПС у Харківській області в сумі 127396523,44 грн (з якої: 11676531,45 - 2 черга, 113648235,32 грн - 3 черга, 2071756,67 грн - 6 черга);

- ПрАТ «У.П.Е.К. в сумі 132944327,45 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» в сумі 30409711,45 грн (з якої: 28906295,28 грн - 4 черга, 1503416,17 грн - 6 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» в сумі 246561545,12 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- АТ «Міжнародний резервний банк» в сумі 285450496, 77 грн (з якої вимоги 172868053,77 грн є конкурсними (4 черга), на суму 112582443,00 грн - є такими, що забезпечені майновими активами боржника та задовольняються позачергово), 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Фінексперт» в сумі 359851614,17 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- АТ «Кредит Європа Банк» в сумі 55372626,47 грн, з якої: 8045510,25 грн - є конкурсними (4 черга), 47327116,22 грн - є такими, що забезпечені майном боржника та є позачергові та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» в сумі 8270600,90 грн (4 черга) та 5368,00 грн судового збору (1 черга);

- гр. ОСОБА_1 в сумі 54984,75 грн;

- гр. ОСОБА_2 , м. Харків в сумі 27766,41 грн;

- гр. ОСОБА_3 , смт. Малинівка в сумі 50883,04 грн;

- гр. ОСОБА_4 , м. Чугуїв в сумі 47161,94 грн.

Визнано вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що є конкурсними, але не мають права вирішального голосу на зборах і комітеті кредиторів..

Ухвалено, що окремо до реєстру вимог кредиторів ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» підлягають внесенню відомості про майно боржника, яке є предметом забезпечення вимог: ПАТ «ОТП Банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Міжнародний резервний банк», АТ «Кредит Європа Банк» у відповідності до договорів іпотеки та договорів застави рухомого та нерухового майна.

Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.

Зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію активів боржника, здійснити фінансовий аналіз, а також відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Докази надати суду. Призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 10.03.2025 року.

13.02.2025 року від Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року, винесену за результатом розгляду кредиторських вимог та ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22.

Так, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвал норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- змінити ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року щодо розгляду заяви про грошові вимоги АТ «У.П.Е.К.» у справі №922/2523/22, а саме: повністю визнати грошові вимоги Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» в сумі 145669880,70 грн, з яких: 145664512,70 грн четверта черга; 5368,00 грн перша черга;

- змінити ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року щодо затвердження реєстру кредиторів АТ «ХАРП» по справі №922/2523/22, а саме: в реєстрі вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» вказати суму визнаних вимог Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» в сумі 145669880,70 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції відхилено вимоги за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року (відхилено частково за 3 % річних та інфляційними нарахуваннями); договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року (відхилено частково за 3% річних та інфляційними нарахуваннями); договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року (відхилено повністю).

Так, скаржник не погоджується щодо відхилення вимог за векселями, оскільки зміни до тексту векселів вносилися з дотриманням ст.13 Закону України «Про обіг векселів в Україні», а саме векселедавцем (боржником) АТ «ХАРП», про що свідчать написи у верхньому правому куті на лицевій стороні кожного із векселів з підписами та датою змін, а також печаткою АТ «ХАРП». До більшості векселів зміни вносилася першим векселедавцем, і лише потім на їх внесення давав згоду векселедержатель (АТ «У.П.Е.К.»). При цьому, за наявності двосторонньої згоди (як векселедавця (боржника), так і векселедержателя (кредитора) такі зміни є чинними, а вексель дійсним, незалежно від послідовності їх внесення. Щодо векселя АА0866034 висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки на індосаменті наявна печатка ТОВ «Укрреєстр-Харків», тобто відповідний індосамент засвідчений печаткою. Щодо векселя АА0866801 хоча на зворотній стороні векселя в частині, де вказаний індосамент АТ «У.П.Е.К.» на ТОВ «Фінансова компанія «Ельф» і нанесена печатка стороннього підприємства це не означає, що такий індосамент є недійсним, оскільки законодавством взагалі не встановлено обов`язку скріплювати індосаменти печаткою.

Таким чином апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції в частині відхилення кредиторських вимог за векселями неправильно застосував п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 194 198 ЦК, ч. 3 ст. 509 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні», ст. 28 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», неправильно застосував (застосував норми законодавства, які не підлягали застосуванню у зв`язку зі зміною редакції закону та відповідною зміною змісту його норм) частину 5 статті 3, ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Скаржник вказує, що суд першої інстанції відхилив кредиторські вимоги за інфляційними витратами та 3% річних нарахованих у зв`язку з простроченням договору доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року та договору доручення №5/10-К від 05.10.2020 року. У той час за позицією апелянта ним не порушено норми КУзПБ в частині строку та порядку заявлення вимог, оскільки незважаючи на незначне збільшення вимог за нарахуваннями 3% річних та інфляційними втратами загальна сума вимог не збільшилася, а навпаки істотно зменшилася (на декілька мільйонів гривень). До того ж необхідно враховувати, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є самостійними вимогами, а входять до обсягу самого зобов`язання.

За твердженням апелянта, відмова суду першої інстанції у визнанні частини 3% річних та інфляційних втрат є безпідставною, та свідчить про неправильне застосування ст. 625 ЦК України, порушення ст. 45 КУзПБ.

Також апелянт вказує, що у додаткових поясненнях від 22.01.2024 року, від 29.04.2024 року кредитор зазначив, що ним було помилково вказано у заяві з кредиторськими вимогами договір поставки №П-386 від 29.12.2020 року замість договору комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року. При цьому вимогу за договором №П-386 від 29.12.2020 року АТ «У.П.Е.К.» не підтримувало, оскільки й немало їх як таких, а замість них підтримало вимоги за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року. Таким чином, АТ «У.П.Е.К.» не заявляло додаткових вимог, а лише уточнило свої вимоги щодо описки, яка полягала у помилковому зазначенні у первинній заяві договору №П-386 від 29.12.2020 року замість договору комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року. Таке уточнення не призвело до збільшення кількості підстав вимог (їх як було 9 у первинній заяві, так і залишалося у подальших додаткових поясненнях, та є нині), а також не призвело до збільшення загальної суми вимог навпаки загальна сума вимог зменшилася на 4717860,30 грн (зі 150387741,00 грн до 145669880,70 грн). Відтак, за посиланням скаржника судом першої інстанції безпідставно відмовлено у визнанні вимог за договором №01/06/21-К від 01.06.2021 року, чим порушено ст.ст. 45-47 КУзПБ, неправильно застосував (не застосував) ст.ст. 1011 1013 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2025 року витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріали оскарження ухвал) №922/2523/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

18.02.2025 року матеріали справи №922/2523/22 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку.

Вказана ухвала була направлена учасникам справи до електронного кабінету користувача і доставлені їм 21.02.2025 року.

Ухвалою суду від 27.03.2025 з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи нез`явлення в судове засідання представників учасників справи, з огляду на приписи ст.216 та ст.270 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку про відкладення розгляду справи (апеляційної скарги) на іншу дату.

Вказана ухвала була направлена учасникам справи до електронного кабінету користувача і доставлена їм 30.03.2025 року.

У судовому засіданні 21.04.2025 року представник апелянта оголосив зміст апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

Арбітражний керуючий пояснив, що його позиція щодо кредиторських вимог Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» була викладена в його повідомленні про розгляд вимог, яке надавалось до суду першої інстанції і наразі є незмінною.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд в ухвалах від 19.02.2025 року та від 27.03.2025 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності інших представників учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта та арбітражного керуючого, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно з абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява ПрАТ «У.П.Е.К.» з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої заявник просив суд визнати вимоги на загальну суму 150382373,00 грн, з яких:

- за простими векселями: 94218844,7 грн;

- за договором купівлі-продажу №П-378 від 24.01.2020 року у розмірі 3951769,33 грн;

- за договором поставки №П-369 від 02.09.2019 року у розмірі 24183591,30 грн;

- за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги №28/01/21 від 28.01.2021 року у розмірі 3112751,89 грн;

- за субліцензійним договором №27/12/19 від 27.12.2019 року у розмірі 8209812,40 грн;

- за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року у розмірі 5087202,25 грн;

- за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року у розмірі 5257813,73 грн;

- за договором поставки №П-368 від 29.12.2020 року у розмірі 6634132,69 грн.

У подальшому в ході численних уточнень кредиторських вимог за вищевказаними договорами, ПрАТ «У.П.Е.К.» просило визнати вимоги у загальному розмірі 145669880,70 грн, з яких:

- за простими векселями у розмірі 93775880,61 грн;

- за договором купівлі-продажу №П-378 від 24.01.2020 року у розмірі 3945348,51 грн;

- за договором поставки №П-369 від 02.09.2019 року у розмірі 24102978,53 грн;

- за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги №28/01/21 від 28.01.2021 року у розмірі 3107746,01 грн;

- за субліцензійним договором №27/12/19 від 27.12.2019 року у розмірі 6460903,43 грн;

- за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року у розмірі 5506132,99 грн;

- за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року у розмірі 5257813,73 грн;

- за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року у розмірі 3507708,89 грн;

- з оплати судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 року у справі №910/4510/20).

Таким чином для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі №915/535/17, від 25.06.2019 року у справі №922/116/18, від 15.10.2019 року у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 року у справі №909/146/19, від 27.02.2020 року у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 року у справі №909/146/19, від 27.02.2020 року у справі №918/99/19, від 29.03.2021 року у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 року у справі №908/710/18, від 15.10.2019 року у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 року у справі №910/10542/18).

Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції визнано кредиторські вимоги ПрАТ «У.П.Е.К.» і ухвалено включити їх до реєстру вимог кредиторів, а саме:

1. за простими векселями у загальному розмірі 85255880,11 грн, з яких 82768956,60 грн - основний борг, 2156981,04 грн інфляційні втрати, 329942,47 грн 3% річних;

2. за договором купівлі-продажу №П-378 від 24.01.2020 року у загальному розмірі 3945348,51 грн, з яких 2520000,00 грн основний борг, 1224322,34 грн інфляційні втрати, 201026,17 грн 3% річних;

3. за договором поставки №П-369 від 02.09.2019 року у загальному розмірі 24102978,53 грн, з яких 15530703,20 грн основний борг, 7376046,36 грн інфляційні втрати, 1196228,97 грн 3% річних;

4. за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги №28/01/21 від 28.01.2021 року у загальному розмірі 3107746,41 грн, з яких 2100000,00 грн основний борг, 874842,30 грн інфляційні втрати, 132904,11 грн 3% річних;

5. за субліцензійним договором №27/12/19 від 27.12.2019 року у загальному розмірі 6460903,43 грн, з яких 5530116,20 грн основний борг, 731373,51 грн інфляційні втрати, 199413,72 грн 3% річних;

6. за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року у загальному розмірі 5087202,25 грн, з яких 3609874,40 грн основний борг, 1270526,55 грн інфляційні втрати та 206801,30 грн 3% річних;

7. за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року у загальному розмірі 4984268,21 грн, з яких 3234884,93 грн основний борг, 1509867,40 грн інфляційні втрати, 239515,88 грн 3% річних;

8. заборгованість з оплати судового збору у розмірі 5368,00 грн.

При цьому судом відхилено вимоги:

1. за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року, а саме в частині 3% річних та інфляційних втрат;

2.·договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року, а саме в частині 3% річних та інфляційних втрат;

3. за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року в повному обсязі;

4. простими векселями - відхилено частково за окремими векселями.

Ухвали суду від 28.01.2025 року в частині визнання кредиторських і включення їх до реєстру вимог кредиторів учасниками справи не оскаржуються. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції переглядає ухвали Господарського суду Харківської області 28.01.2025 року в частині відхилення кредиторських вимог в межах доводів та вимог апеляційної скарги згідно приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо кредиторських вимог за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року.

Так, 20.05.2021 року між АТ «У.П.Е.К» (повірений) та АТ «Харківський підшипниковий завод» (довіритель) укладено договір доручення № 20/05/21, відповідно до якого повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснювати платежі по зобов`язанням довірителя на користь третіх осіб, а довіритель зобов`язався здійснити компенсацію повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) та виплатити винагороду в строки та в порядку визначеними умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель зобов`язується виплатити повіреному винагороду в розмірі 1% (один відсоток) в тому числі ПДВ від суми відповідного кожного платежу, що здійснений повіреним по зобов`язанням довірителя на користь третіх осіб.

Згідно з п. 2.2. зазначеного договору, компенсація повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) здійснюється протягом 90 днів від дати надання звіту повіреного про виконання доручення шляхом перерахування на поточний рахунок повіреного коштів. Інші форми розрахунків, що не заборонені діючим законодавством дозволяються. Сторони можуть здійснити залік зустрічних однорідних вимог по зобов`язанням, що виникли в тому числі на підставі цього договору шляхом підписання відповідної окремої угоди.

Відповідно до п. 2.3. довіритель зобов`язується виплатити винагороду повіреному разом зі здійсненням компенсації повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) але не пізніше 90 банківських днів після надання довірителеві звіту повіреного про виконання доручення шляхом перерахування на поточний рахунок повіреного грошової суми, визначеної у п. 2.1 цього договору.

Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №564 від 31.05.2021 року на суму 10030,46 грн, №872 від 31.08.2021 на суму 41330,00 грн підтверджується виконання АТ «У.П.Е.К.», як повіреним зазначеним договором своїх зобов`язань. Заявник зазначив, що вищевказані суми (винагорода повіреному) сплачені боржником.

Проте як вказав заявник, АТ «ХАРП» не сплачено витрати повіреного, сплачені на користь третіх осіб сум (коштів), в процесі виконання зазначеного договору.

Згідно із завданням повіреному №1 від 24.05.2021 року, повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задля оплати зобов`язання довірителя, що виникли на підставі договору про реструктуризацію заборгованості №72 від 04.02.2021 року за спожиту електричну енергію по договору №341 від 01.01.2019 року в сумі 1000000,00 грн.

Зі звіту про виконання завдання №1 від 24.05.2021 року вбачається, що АТ «У.П.Е.К.» виконало завдання та здійснило оплату за спожиту енергію по договору в сумі 1000000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №630 від 25.05.2021 року.

Згідно із завданням повіреному №2 від 26.05.2021 року, повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату рахунку №0341ВП від 26.05.2021 року на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору №341 від 01.01.2019 року в сумі 3046,80 грн.

Зі звіту про виконання завдання №2 від 26.05.2021 року вбачається, що АТ «У.П.Е.К.» виконало зазначене завдання та сплатило 3046,80 грн по договору №341 від 01.01.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №827 від 26.05.2021 року.

Згідно із завданням повіреному №3 від 09.08.2021 року, повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору №341 від 01.01.2019 року за спожиту електричну енергію в сумі 4133000,00 грн.

Зі звіту про виконання завдання №3 від 10.08.2021 року вбачається, що АТ «У.П.Е.К.» виконало зазначене завдання та сплатило від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору №341 від 01.01.2019 року за спожиту електричну енергію в сумі 4133000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1399 від 10.08.2021 року.

Отже, загальна сума коштів, сплачених АТ «У.П.Е.К.» на користь третіх осіб складає 5136046,80 грн, а залишок несплаченої заборгованості за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року становить 3609874,40 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 22.03.2023 року за цим договором.

Заявлені вимоги у розмірі 3609874,40 грн визнані розпорядником майна та боржником у повному обсязі.

Відповідно до ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції встановив і це не заперечується сторонами, що матеріалами заяви та доданими до неї документами підтверджується факт порушення боржником умов договору щодо взятих на себе зобов`язань про компенсацію АТ «У.П.Е.К.», сплачених на користь третіх осіб сум (коштів), у зв`язку з чим на час подання та розгляду заяви з кредиторськими вимогами, заборгованість ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року становить 3609874,40 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року, заявник нарахував боржнику 3% річних за період з 26.05.2021 року по 22.04.2023 року у розмірі 206801,30 грн та інфляційні втрати у сумі 1270526,55 грн.

У подальшому АТ «У.П.Е.К.» надало до суду додаткові пояснення від 06.09.2023 року, в яких уточнив заявлені вимоги та зазначив, що розмір 3% річних за період з 22.08.2021 року по 22.03.2023 року становить 217714,66 грн та інфляційних втрат за вищевказаний період 1678543,93 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно вірним.

Матеріали справи свідчать, що фактично заявник у додаткових поясненнях від 06.09.2023 року збільшив розмір заявлених вимог в частині нарахованих відсотків та інфляційних відносно заявлених вимог у первісній заяві від 22.04.2023 року.

Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У ст. 1 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, конкурсні кредитори ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» мали протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство нарахувати до 23.03.2023 року (дата відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» та запровадження мораторію) та заявити свої грошові вимоги, тобто до 24.04.2023 року.

У ч. 4 ст. 45 КУзПБ передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Частиною 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 року у справі №910/19210/15, від 03.08.2020 року у справі №911/2139/19).

Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Разом з тим, Кодексом України з процедур банкрутства також не передбачено процесуального права для кредиторів подавати заяву про уточнення своїх грошових вимог та права на їх збільшення після закінчення строку, визначеного в ст. 45 Кодексу.

Вірним є висновок суду, що кредитор має право заявити додаткові вимоги до боржника, втім така заява має бути оформлена відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.3 ст.45 Кодексу України з питань банкрутства, заява кредитора має містити:

найменування господарського суду, до якого подається заява;

найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені);

виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування;

відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог;

перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

У той час, подані до суду додаткові пояснення, в яких заявник-кредитор уточнює кредиторські вимоги до боржника фактично збільшує відносно заявлених у первісній заяві від 22.04.2023 року вимоги (інфляційні витрати 408017,38 грн та 3% річних 10913,36 грн, усього 418930,74 грн). Така заява за своїм змістом та формою не є додатковою заявою кредитора із грошовими вимогами до боржника, однак вимоги що в ній уточнено, а по факту збільшено заявлені поза межами строку, визначеного в ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції і вважає правомірним висновок про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ «У.П.Е.К.» у загальному розмірі 5087202,25 грн, з яких 3609874,40 грн основний борг, 1270526,55 грн інфляційні втрати та 206801,30 грн 3% річних, які надійшли в межах строку ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є самостійними вимогами, а входять до обсягу самого зобов`язання.

Такий довід скаржника є вірним та підтверджується актуальною практикою Верховного Суду. Разом з тим заявлені у даній справі кредиторські вимоги побудовані не на одному зобов`язанні, а на декількох зобов`язаннях за різними договорами. Помилковим є ототожнення заяви з кредиторськими вимогами з визначенням в ній однієї загальної суми з поняттям одного зобов`язання.

Так, звертаючись до суду з заявою з кредиторськими вимогами в межах строку передбаченого ч.1 ст.45 КУзПБ кредитор визначив наявність вимог у загальному розмірі, який складається з зобов`язань за різними договорами, зокрема, за договором доручення №20/05/21 від 20.05.2021 року і вказав, що розмір за ним становить 5087202,25 грн. Подання додаткових пояснень у справі, якими збільшено розмір заявлених у строк кредиторських вимог (зобов`язання), після закінчення строку передбаченого ч.1 ст.45 КУзПБ, свідчить, що це є вимогою (різниця між заявленою первісно у строк та поданою після закінчення строку), що підлягає розгляду у порядку черговості отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

При цьому колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції не визначав, що 3% річних та інфляційні втрати є самостійними вимогами. Суд підкреслив, що такі вимоги є складовою визначеного кредитором зобов`язання, однак оскільки вони заявлені з пропущенням строку, то їх розгляд необхідно здійснювати вже після попереднього засідання. Також не істотним є те, чи значне або незначне збільшення вимог мало місце.

Щодо кредиторських вимог за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року.

Так, 05.10.2020 року між АТ «ХАРП» (далі - комітент) та АТ «У.П.Е.К.» (далі - комісіонер) укладено договір комісії №5/10-К, відповідно до якого комісіонер зобов`язався здійснити в інтересах і за рахунок комітента від свого імені продаж продукції на експорт, зазначеної в додатках до договору, які є невід`ємною частиною цього договору, переданої йому на комісію, при цьому в вантажній митній декларації на експорт продукції в графі 44 повідомляються відомості про договір комісії.

Відповідно до п. 3.1. договору комісії, з виконання доручення комітент сплачує комісіонеру комісійну плату, розмір якої буде обговорюватись в додаткових угодах або додатках (специфікаціях) по кожному відвантаженню. Комісійна винагорода повинна бути сплачена комісіонеру протягом 3 (трьох) робочих днів після дати підписання звіту комісіонера обома сторонами.

Відповідно до специфікацій до зазначеного договору, сторони погодили, що комісійна винагорода за відвантаженнями становить 5,0% (у т.ч. ПДВ 20%) від вартості реалізації.

З матеріалів заяви вбачається, що АТ «У.П.Е.К.» зі свого боку виконало свої зобов`язання та поставило від свого імені в інтересах АТ «ХАРП» продукцію (підшипники).

Факт виконання АТ «У.П.Е.К.» своїх обов`язків як комісіонера підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), що підписані сторонами, зокрема: №1023 від 30.09.2021 на суму 714447,76 грн; №1024 від 30.09.2021 на суму 285522,20 грн; №1148 від 31.10.2021 на суму 788620,18 грн; №1257 від 30.11.2021 на суму 31800,00 грн; №146 від 28.02.2022 на суму 701105,28 грн; №147 від 28.02.2022 на суму 174006,30 грн; №11 від 31.01.2023 на суму 222789,72 грн; №19 від 31.01.2023 на суму 169866,31 грн; №20 від 28.08.2023 на суму 346579,62 грн; №26 від 28.02.2023 на суму 175820,16 грн.

Також здійснення АТ «У.П.Е.К.» поставки продукції в інтересах АТ «ХАРП» підтверджується митними накладними:

- за поставками згідно актів №1023 від 30.09.2021 та №1024 від 30.09.2021: UA807170/2021/057409; UA807170/2021/058575; UA807170/2021/062326; UA807170/2021/064112;

- за поставками згідно акта від 31.10.2021: UA807170/2021/064863; UA807170/2021/067203; UA807170/2021/067323; UA807170/2021/069346;

- за поставками згідно актів №146 від 28.02.2022, №147 від 28.02.2022: UA807170/2021/005497; UA807170/2021/007373; UA807170/2021/009549;

- за поставками згідно з актом №11 від 31.01.2023: 23UA86U6; за поставками згідно з актом №20 від 28.02.2023, №26 від 28.02.2023; 23UA07U0; 23UA02U8.

Згідно із зазначеними актами, а також з урахуванням часткової оплати боржником послуг АТ «У.П.Е.К.», сума заборгованості АТ «ХАРП» перед АТ «У.П.Е.К.» становить 3234884,93 грн.

Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції встановив і це не заперечується сторонами, що матеріалами заяви та доданими до неї документами підтверджується факт порушення боржником умов договору щодо взятого на себе зобов`язання про оплату винагороди комісіонеру, у зв`язку з чим на час подання та розгляду заяви з кредиторськими вимогами, заборгованість ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року становить 3234884,93 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року, заявник нарахував боржнику 3% річних за період з 03.11.2020 року по 22.04.2023 року у розмірі 239515,88 грн та інфляційні втрати у сумі 1509867,40 грн.

У подальшому АТ «У.П.Е.К.» надало до суду додаткові пояснення від 06.09.2023 року, в яких уточнив заявлені вимоги та зазначив, що розмір 3% річних за період з 05.11.2020 року по 22.03.2023 року становить 260042,94 грн (суму збільшено на 20527,06 грн) та інфляційних втрат за вищевказаний період 1762885,86 грн (суму збільшено на 253018,46 грн).

Суд першої інстанції, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно вірним.

Матеріали справи свідчать, що фактично заявник у додаткових поясненнях від 06.09.2023 року збільшив розмір заявлених вимог в частині нарахованих відсотків та інфляційних відносно заявлених вимог у первісній заяві від 22.04.2023 року.

Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У ст. 1 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, конкурсні кредитори ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» мали протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство нарахувати до 23.03.2023 року (дата відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» та запровадження мораторію) та заявити свої грошові вимоги, тобто до 24.04.2023 року.

У ч. 4 ст. 45 КУзПБ передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Частиною 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 року у справі №910/19210/15, від 03.08.2020 року у справі №911/2139/19).

Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Разом з тим, Кодексом України з процедур банкрутства також не передбачено процесуального права для кредиторів подавати заяву про уточнення своїх грошових вимог та права на їх збільшення після закінчення строку, визначеного в ст. 45 Кодексу.

Вірним є висновок суду, що кредитор має право заявити додаткові вимоги до боржника, втім така заява має бути оформлена відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.3 ст.45 Кодексу України з питань банкрутства, заява кредитора має містити:

найменування господарського суду, до якого подається заява;

найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені);

виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування;

відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог;

перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

У той час, подані до суду додаткові пояснення, в яких заявник-кредитор уточнює кредиторські вимоги до боржника фактично збільшує відносно заявлених у первісній заяві від 22.04.2023 року вимоги (інфляційні витрати 253018,46 грн та 3% річних 20527,06 грн, усього 273545,52 грн). Така заява за своїм змістом та формою не є додатковою заявою кредитора із грошовими вимогами до боржника, однак вимоги що в ній уточнено, а по факту збільшено, заявлені поза межами строку, визначеного в ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції і вважає правомірним висновок про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ «У.П.Е.К.» у загальному розмірі 4984268,21 грн, з яких 3234884,93 грн основний борг, 1509867,40 грн інфляційні втрати, 239515,88 грн 3% річних, які надійшли в межах строку ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є самостійними вимогами, а входять до обсягу самого зобов`язання.

Такий довід скаржника є вірним та підтверджується актуальною практикою Верховного Суду. Разом з тим заявлені у даній справі кредиторські вимоги побудовані не на одному зобов`язанні, а на декількох зобов`язаннях за різними договорами. Помилковим є ототожнення заяви з кредиторськими вимогами з визначенням в ній однієї загальної суми з поняттям одного зобов`язання.

Так, звертаючись до суду з заявою з кредиторськими вимогами в межах строку передбаченого ч.1 ст.45 КУзПБ кредитор визначив наявність вимог у загальному розмірі, який складається з зобов`язань за різними договорами, зокрема, за договором комісії №5/10-К від 05.10.2020 року і вказав, що розмір за ним становить 5257813,73 грн. Подання додаткових пояснень у справі, якими збільшено розмір заявлених у строк кредиторських вимог (зобов`язання), після закінчення строку передбаченого ч.1 ст.45 КУзПБ, свідчить, що це є вимогою (різниця між заявленою первісно у строк та поданою після закінчення строку), що підлягає розгляду у порядку черговості отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

При цьому колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції не визначав, що 3% річних та інфляційні втрати є самостійними вимогами. Суд підкреслив, що такі вимоги є складовою визначеного кредитором зобов`язання, однак оскільки вони заявлені з пропущенням строку, то їх розгляд необхідно здійснювати вже після попереднього засідання. Також не істотним є те, чи значне або незначне збільшення вимог мало місце.

Щодо кредиторських вимог за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року.

Заявник просить суд визнати заборгованість у загальному розмірі 3507901,17 грн (з яких 2339289,53 грн основний борг; 207657,65 грн 3% річних; 960953,99 грн інфляційні втрати) за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року, за умовами якого АТ «У.П.Е.К.» (комісіонер) зобов`язався здійснити в інтересах і за рахунок боржника (комітента) від свого імені продаж продукції на експорт. АТ «У.П.Е.К.» зазначає, що на виконання зазначеного договору ним було укладено договір купівлі-продажу підшипників та отримано попередню оплату, яку в подальшому перераховано боржнику, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Досліджуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, що вимогу за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року не було заявлено у первісній заяві АТ «У.П.Е.К.» з грошовими вимогами до боржника від 22.04.2023 року.

Вимогу за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року кредитором було заявлено у додаткових поясненнях до заяви із грошовими вимогами від 06.09.2023 року, які надійшли до суду поза межами строку, встановленого ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже додаткові пояснення від 06.09.2023 року містять в собі нову вимогу, що пред`являється до боржника, тобто, таким чином, йдеться про подання АТ «У.П.Е.К.» нової вимоги.

За приписами ч.3 ст. 45 КУзПБ вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Додаткові пояснення від 06.09.2023 року, в яких заявник-кредитор фактично заявляє нову (додаткову) вимогу та поза межами строку, визначеного в ст.45 КУзПБ, повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не розгляду, а не відхиленням як вказує апелянт вимоги АТ «У.П.Е.К.» за договором комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року в попередньому судовому засіданні.

У апеляційній скарзі апелянт підтверджує, що по тексту заяви про грошові вимоги відсутній номер договору №01/06/21-К від 01.06.2021 року, що викликано технічною опискою: замість цього договору було помилково зазначений інший договір №П-386 від 29.12.2020 року, за яким АТ «У.П.Е.К.» не має вимог.

У той час апелянт у скарзі замовчує, що у тексті первісно поданої заяви (мається на увазі заяви у належний строк) відсутнє як посилання на договір №01/06/21-К від 01.06.2021 року так і мотивування щодо вимог за таким договором. При цьому у додатках до заяви також відсутні відомості щодо такого договору.

Таким чином посилання на те, що кредитором не заявлялось додаткових вимог, а лише уточнено свої вимоги щодо описки, яка полягала у помилковому зазначенні у первинній заяві договору №П-386 від 29.12.2020 року замість договору комісії №01/06/21-К від 01.06.2021 року є наразі неприпустимим, оскільки такі обставини не відповідають визначенню та поняттю описки.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, що уточнення не призвело до збільшення кількості підстав вимог (їх як було 9 у первинній заяві, так і залишалося у подальших додаткових поясненнях), оскільки істотним є не тільки кількість підстав вимог, а й суть та обґрунтування підстави вимоги і підтвердження їх доказами. З таким же мотивуванням колегія суддів відхиляє довід апелянта, що заміна підстави вимоги не призвело до збільшення загальної суми кредиторських вимог (сума вимог зменшилася зі 150387741 грн до 145 669 880,7 грн.

Щодо кредиторських вимог за векселями.

Так 31.08.2016 року між АТ «У.П.Е.К.» (далі - сторона 1) та ТОВ «Компанія з управління активами «Індастрі Капітал Менеджмент» (далі - сторона 2) укладено договір міни цінних паперів №БД-160831-2-2, відповідно до якого ТОВ «Компанія з управління активами «Індастрі Капітал Менеджмент» передає у власність АТ «У.П.Е.К.» цінні папери (прості векселі). Векселедавцем зазначених векселів є АТ «ХАРП».

Відповідно до п.2.3 вищевказаного договору, факт передачі цінних паперів підтверджується складанням сторонами відповідного акту прийому-передачі.

Крім цього, 28.12.2019 року між ТОВ «УПЕК Трейдинг» (далі - сторона 1) та АТ «У.П.Е.К.» (далі - сторона 2) укладено договір міни цінних паперів №БД-281219-ПР/БВ-1 на виконання договору доручення №БД-281219-ПО від 28.12.2019 року.

Відповідно до вказаного договору ТОВ «УПЕК Трейдинг» передало у власність «У.П.Е.К.» цінні папери:

- вексель простий АА0866005, вексельна сума 2000000,00 грн, строк платежу 31.12.2024 року;

- вексель простий АА0866006, вексельна сума 1000000,00 грн, строк платежу 31.12.2024 року.

Факт прийняття вищевказаних векселів підтверджується актом виконання зобов`язань за договором міни цінних паперів №БД-281219-ПР/БВ-1.

Крім того, АТ «У.П.Е.К.» пред`явило АТ «ХАРП» до платежу векселі, строк погашення яких вже сплинув:

- АА0865396 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 11.07.2019 року);

- АА0866030 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 29.04.2021 року);

- АА0866029 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 29.04.2021 року).

В поданій заяві кредитор вказував, що станом на день подання заяви з грошовими вимогами, залишилися не виконаними боржником зобов`язання перед АТ «У.П.Е.К.» на загальну суму 94218844,70 грн, з яких:

- 85983251,00 грн за простими векселями у кількості 81 штук, строк оплати за якими ще не настав;

- 8235583,74 грн за простими векселями АА0865396, АА0866030, АА0866029, що не оплачені протягом строку їх платежу.

У подальшому, заявник в додаткових поясненнях від 22.01.2024 року, уточнив заявлені вимоги та зазначив, що загальна ж сума вимог за всіма векселями становить 93175880,60 грн, з яких:

- за простими векселями, строк оплати за яким ще не настав сума вимог складає 85783251,00 грн (АА0866007, АА0865370, АА0865368, АА0866831, АА0866801, АА0866828, АА0866827, АА0866012, АА0867084, АА0867082, АА0867080, АА0867079, АА0866011, АА0866010, АА0866009, АА0866008, АА0867095, АА0867094, АА0867093, АА0866847, АА0866841, АА0866839, АА0866838, АА0866837, АА0866836, АА0866835, АА0866015, АА0866004, АА0866004, АА0866003, АА0865383, АА0865382, АА0865381, АА0865380, АА0865378, АА0865377, АА0865376, АА0865374, АА0867091, АА0867090, АА0866846, АА0866846, АА0866845, АА0866842, АА0866026, АА0866019, АА0865363, АА0865390, АА0865392, АА0865393, АА0866001, АА0866002, АА0866013, АА0866014, АА0866016, АА0866017, АА0866018, АА0866840, АА0865362, АА0865361, АА0865360, АА0865359, АА0865358, АА0866834, АА0866020, АА0865373, АА0865372, АА0865371, АА0865369, АА0865367, АА0865366, АА0865365, АА0865352, АА0865351, АА0867092, АА0866005, АА0866006, АА0867091, АА0865391, АА086036, АА086035, АА086034.

- за простими векселями, строк погашення яких уже сплинув (векселі АА0866030, АА0866029, АА0865396) сума вимог складає 7392629,61 грн.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про ринку капіталу та організовані товарині ринки» вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у паперовій формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються Законом України «Про обіг векселів в Україні».

Відповідно до Закону України від 06.07.1999 року №826-ХІV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі з урахуванням застережень, обумовлених додатком ІІ до цієї Конвенції.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» векселі (переказні і прості) складаються в документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма та порядок виготовлення яких затверджуються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені в бездокументарну форму (знерухомлені).

Статтею 75 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі (далі Уніфікований закон) передбачено, що простий вексель містить:

1. назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2. безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей;

3. зазначення строку платежу;

4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;

7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до ст.77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71);неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Згідно з абз. 1 ст.11 Уніфікованого закону, будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

Відповідно до п. 21 - 22 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», індосамент - передавальний напис на ордерному цінному папері, що посвідчує перехід прав на цінний папір та прав за цінним папером до іншої особи у встановленому законодавством порядку; індосант - власник ордерного цінного паперу (його уповноважена особа), який вчиняє індосамент. Індосамент може бути повним (іменним) - виписаним на ім`я або найменування (в розумінні Цивільного кодексу України) конкретної особи або бланковим (на пред`явника) - виписаним без зазначення імені або найменування (в розумінні Цивільного кодексу України) особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 вищевказаного Закону України, до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, встановлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено виключно у випадках та порядку, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що прості векселі передавалися за індосаментами, у зв`язку з чим їх держателем став АТ «У.П.Е.К.». Також встановлено, що до тексту векселів було внесено зміни, а саме наявні закреслення строку оплати за векселем та із зазначенням нового строку оплати.

Порядок внесення змін до тексту векселя врегульований ст.13 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні», зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону. Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів «відповідно до змін» із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону. У разі зміни строку платежу за переказним векселем держатель векселя повинен одержати згоду (акцепт) трасата на оплату векселя відповідно до нового строку. У разі коли акцепт вже було здійснено раніше, держатель векселя повинен одержати додаткову згоду акцептанта відповідно до нового строку.

Таким чином, законодавством про обіг векселів встановлений такий порядок (послідовність дій) внесення змін до векселя:

1) векселедавець (боржник) вносить зміни до тексту векселя шляхом закреслення старого реквізиту, та вказання нового, зазначає дату внесення змін, та підписання векселя;

2) держатель векселя (кредитор) на зворотному боці векселя засвідчує свою згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом вчинення напису «відповідно до змін» та підписанням.

Аналогічні норми містяться у Положенні про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України затвердженому постановою Правління Національного банку України від 16.12.2002 року №508.

Відповідно до п. 2.12. вказаного Положення, внесення змін до тексту векселя здійснюється за ініціативою векселедержателя виключно векселедавцем (трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до пунктів 2.9 та 2.10 цього Положення. У разі зміни строку платежу за переказним векселем векселедержатель має одержати згоду (акцепт) трасата на сплату векселя відповідно до нового строку.

Порядок підписання векселів визначений ч.5 ст. 5 Закону України «Про обіг векселів», відповідно до якої вексель підписується від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель.

Перевіривши оригінали векселів на предмет відповідності їх вимогам чинного законодавства, встановлено, що до векселів АА0866007, АА0865370, АА0865368, АА0866831, АА0866012, АА0867084, АА0867082, АА0867080, АА0867079, АА0866011, АА0866010, АА0866009, АА0866008, АА0867095, АА0867094, АА0867093, АА0866847, АА0866841, АА0866839, АА0866838, АА0866837, АА0866836, АА0866835, АА0866015, АА0866004, АА0866004, АА0866003, АА0865383, АА0865374, АА0867091, АА0867090, АА0866846, АА0866846, АА0866845, АА0866842, АА0866026, АА0866019, АА0865363, АА0865390, АА0865392, АА0865393, АА0866001, АА0866002, АА0866013, АА0866014, АА0866016, АА0866017, АА0866018, АА0866840, АА0865362, АА0865361, АА0865360, АА0865359, АА0865358, АА0866834, АА0866020, АА0865373, АА0865372, АА0865371, АА0865369, АА0865367, АА0865366, АА0865365, АА0865352, АА0865351, АА0867092, АА0866005, АА0866006, АА0867091, АА0865391 боржником внесено зміни в частині строку платежу за ними в бік його продовження, які засвідчені підписом та печаткою АТ «ХАРП» із вказанням дати внесення змін. Зміни, що вносилися до вищевказаних векселів внесені відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Доведеним є та не спростовано, що зміни до вищезазначених векселів внесені з дотриманням вимог законодавства. Векселі є самостійною підставою виникнення грошових зобов`язань та наявність самих векселів є достатнім для підтвердження зобов`язання векселедавця (ПАТ «Харківський підшипниковий завод») сплатити передбачені ними грошові кошти векселедержателю (АТ «У.П.Е.К») у строки, які зазначені в цих векселях.

Вексель як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем. Підставою для з`явлення вимог до боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора (висновки Верховного Суду від 26.05.2021 року по справі №910/772/19, від 26.04.2018 року по справі №904/5299/17, від 16.10.2018 року по справі №920/13/18).

Враховуючи, що вищевказані векселі відповідають вимогам чинного законодавства та є допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство, суд першої інстанції обґрунтовано визнав грошові вимоги за такми векселями у розмірі 77263250,50 грн.

За векселями АА0865378 від 01.11.2010 року, АА0865380 від 01.11.2010 року, АА0865381 від 01.11.2010 року, АА0865382 від 01.11.2010 року, АА0865376 від 01.11.2010 року, АА0865377 від 01.11.2010 року, АА0866827 від 02.11.2009 року, АА0866828 від 02.11.2009 року встановлено, що на них не співпадають дати внесення змін в частині строку оплати, зазначені векселедержателем та боржником.

Так векселедавцем АТ «ХАРП» було внесено відповідні зміни до векселів в частині строку оплати 31.10.2019 року. Разом з тим на звороті векселів АТ «У.П.Е.К» наносив напис про свою згоду із внесенням змін шляхом напису «відповідно до змін» 19.10.2019 року.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» цінний папір є самостійним об`єктом цивільних прав, визначеним статтею 194 Цивільного кодексу України.

Цінний папір як об`єкт цивільних прав, форма існування якого встановлюється законом, посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) та особи, яка має права на цінний папір, передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі іншим особам прав на цінний папір та прав за цінним папером або обмеження такої можливості у випадках та порядку, передбачених законом.

У ч.1 ст. 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок (Закон втратив чинність) було наведено визначення цінного паперу, а саме що ним є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам (.

Вексель належить до боргових цінних паперів, тобто до цінних паперів, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов`язання (ч.5 ст. 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»).

Колегія суддів відмічає, що втрати чинності Закону України «Про цінній папери та фондовий ринок» не призводить до того, що наведені визначення є помилковими чи такими, що суперечать чинному законодавству.

Вексель це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

У статті 13 Закону України «Про обіг векселів» чітко регламентовано порядок внесення змін до тексту векселя і можна прослідити, що зміни до векселя вносяться спочатку векселедавцем, наразі АТ «ХАРП», потім векселедержатель АТ «У.П.Е.К» надає згоду на внесення змін до векселя про що зазначається на векселі.

Так з векселів АА0865378 від 01.11.2010, АА0865380 від 01.11.2010, АА0865381 від 01.11.2010, АА0865382 від 01.11.2010, АА0865376 від 01.11.2010, АА0865377 від 01.11.2010, АА0866827 від 02.11.2009, АА0866828 від 02.11.2009 вбачається, що спочатку зміни до них в частині строку оплати, були внесені векселедержателем «У.П.Е.К», про що свідчить напис від 19.10.2019 року «відповідно до змін», а вже потім зміни були внесені 31.10.2019 року векселедателем АТ «ХАРП». Такі дії не відповідають порядку та приписам ст. 13 Закону України «Про обіг веселів».

Отже зміни до вищевказаних векселів в частині строку їх оплати були внесені з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, на векселі АА0866801 на суму 500000 індосамент АТ «У.П.Е.К.» до ТОВ «ФК «Ельф» засвідчений печаткою зовсім іншого підприємства ТОВ «УПЕК-Трейдинг» та на векселі АА0866034 на суму 20000,00 індосамент ТОВ «Укрреєстр-Харків» до АТ «У.П.Е.К.» не засвідчений печаткою.

Зазначене свідчить про дефект форми векселів, у зв`язку з чим векселі АА0865378, АА0865380, АА0865381, АА0865382, АА0865376, АА0865377, АА0866827, АА0866828, АА0866801, АА0866034 втрачають ознаку «безумовного зобов`язання сторін за векселем» відповідно до норм чинного законодавства, а набувають статусу лише простої боргової розписки.

Оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували борг за вищевказаними векселями, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про недоведеність вимог в частині за вищевказаними векселями (за статусом простої боргової розписки) у зв`язку з чим вірно відхилив вимоги АТ «У.П.Е.К.» на суму 8520000,00 грн.

АТ «У.П.Е.К.» пред`явило АТ «ХАРП» до платежу векселі, строк погашення яких вже сплинув. Станом на день подання заяви з грошовими вимогами, залишилися не виконаними боржником зобов`язання перед АТ «У.П.Е.К.» на суму 8235583,74 грн за простими векселями АА0865396, АА0866030, АА0866029, що не оплачені протягом строку їх платежу, з яких :

- простий вексель АА0866030 - 1635706,10 грн (тіло заборгованості); 97066,83 грн - 3% річних та 604449,22 грн інфляційні втрати;

- простий вексель АА0866029 - 2000000,00 грн (тіло заборгованості); 118684,93 грн - 3% річних та 739068,24 грн інфляційні втрати;

- простий вексель АА0866096 - 1870000,00 грн (тіло заборгованості); 212104,11 грн. - 3% річних та 958514,31 грн інфляційні втрати.

Розпорядником майна у повідомленні висловлювались зауваження щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за векселями АА0866030, АА0866029, АА0865396, оскільки в актах пред`явлення векселя до продажу встановлено дату / строк до / протягом якої / якого боржник має виконати свої зобов`язання з оплати за зазначеними векселями (акт від 11.07.2019 до 31.12.2020, акт від 29.04.2021 протягом 5 календарних днів), тому розрахунки нарахувань мають бути здійсненні з урахуванням зазначених дати / строку.

Заявником враховано зауваження розпорядника майна та надано уточнений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за векселями АА0866030, АА0866029, АА0865396, а саме:

1. Вексель за пред`явленням АА0865396 з урахуванням акту пред`явлення від 11.07.2019 (до 31.12.2020): 1870000,00 грн вексельна сума (тіло заборгованості), 813463,58 грн інфляційні втрати, 124649,59 грн 3 % річних. Усього 2808113,17 грн.

2. Вексель за пред`явленням АА0866030, АА0866029 з урахуванням акту пред`явлення від 29.04.2021 (протягом 5 календарних днів): 3635706,10 грн вексельна сума (тіло заборгованості), 1343517,46 грн інфляційні втрати, 205292,88 грн 3% річних. Усього 5184516,44 грн.

Вищевказані прості векселі відповідають вимогам ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно вірним.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що надані в обґрунтування заявлених грошових вимог прості векселі АА0866030, АА0866029, АА0865396 відповідають вимогам чинного законодавства та свідчать про обґрунтованість вимог в цій частині. При цьому належними та доведеними є вимоги щодо 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на вищевикладене правомірним є висновок про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ «У.П.Е.К.» за векселями у загальному розмірі 85255880,11 грн, з яких 82768956,60 грн - основний борг, 2156981,04 грн інфляційні втрати, 329942,47 грн - 3% річних).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі в частині розгляду кредиторських вимог за простими векселями, оскільки вони вчинені за суб`єктивним сприйняттям наявних між сторонами правовідносин та при довільному тлумаченні чинних норм права і спростовуються доказами векселями, як містяться в матеріалах справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих доказів згідно доктрини вірогідності на підтвердження своєї позиції по справі. Доводи апеляційної скарги вчинені при довільному тлумаченні обставин справи, норм права та наявних між сторонами правовідносин.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалах суду першої інстанції, які є предметом апеляційного оскарження.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувані ухвали прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів та вчинені при довільному тлумаченні норм права та наявних між сторонами правовідносин, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувані ухвала Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесена за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами та ухвала Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесена за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22 у відповідній частині мають бути залишені без змін.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» у справі №922/2523/22 залишити без змін.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 року винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2523/22 у відповідній частині залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 01.05.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук