номер провадження справи 26/28/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 Справа № 908/1740/22(908/772/25)

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, за участю секретаря Лісовик О.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кант Стенд, (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 71, офіс 9) в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, а/с 162) до відповідача: Відкритого акціонерного товариства ГАЛЛАК, (82300 Україна, Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721)

про визнання права власності

в межах справи № 908/1740/22

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Кант Стенд, (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 71, офіс 9)

кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю Ривер Бриз 2017, (49000, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 68, кв. 21)

ліквідатор - арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, а/с 162)

Представники сторін:

- від позивача арбітражний керуючий Венська О.О. (в режимі відеоконференції);

- від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 25.03.2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Кант Стенд, (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 71, офіс 9) в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, а/с 162) до відповідача: Відкритого акціонерного товариства ГАЛЛАК, (82300 Україна, Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721) про визнання права власності на об`єкт нерухомості.

25.03.2025 Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу № 908/772/25 передано для розгляду судді Юлдашеву О.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.03.2025 року, зокрема, прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Кант Стенд, (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 71, офіс 9) в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, а/с 162) до відповідача: Відкритого акціонерного товариства ГАЛЛАК, (82300 Україна, Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721) про визнання права власності на об`єкт нерухомості, для розгляду в межах справи № 908/1740/24 про банкрутство позивача, відкрито провадження з розгляду позовної заяви. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.04.2025 о/об 12-45 год, яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Запорізької області за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4.

Повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання вирішено здійснити шляхом надсилання копії даної ухвали в порядку, передбаченому ст. 242 ГПК України.

Визначено відповідачу строк для подання до суду: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали; для подання відзиву на позов, у порядку ст. 165 ГПК України, із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (якщо такі докази не надані позивачем) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; для подання заперечень на відповідь на відзив (в порядку ст. 167 ГПК України (якщо такі будуть подані)) та документами, що підтверджують надіслання (надання) заперечення і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Одночасно з надісланням (надання) відзиву до суду направити його копію та додані до нього документи іншим учасникам справи, докази направлення/вручення надати суду (додати до відзиву).

В разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст.178 ГПК України).

Визначено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив (у порядку ст. 166 ГПК України (якщо такий буде подано)) із документами, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відзиву; зобов`язати позивача надати суду (для огляду) оригінали документів, долучених до позовної заяви.

10.04.2025 року від позивача надійшла заява, в порядку приписів ст. 197 ГПК України, в якій останній просить забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 17.04.2025 року о 12-45 год. та всіх подальших судових засідань у справі № 908/1740/22(908/772/25) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за участю ліквідатора, арбітражного керуючого Венської О.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11 квітня 2025 року задоволено заяву відповідача 2 про забезпечення проведення судового засідання 17.04.2025 року о 12-45 год. та всіх подальших судових засідань у справі № 908/1740/22(908/772/25) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за участю ліквідатора, арбітражного керуючого Венської О.О.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 120 ГПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до ч.1, 5 ст.6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За приписами ч.6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем у даній справі є Відкрите акціонерне товариство ГАЛЛАК (, місцезнаходження юридичної особи 82300, Львівська обл., місто Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721).

Отже, відповідач є особою на яку, відповідно до норм ГПК України покладено обов`язок обов`язкової реєстрації електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Судом встановлено, що відповідач ВАТ ГАЛЛАК () не має зареєстрованого особистого електронного кабінету у системі ЄСІТС.

В той же час, суд, з дотриманням норм ст. 2 ГПК України, з метою належного повідомлення сторін, здійснив направлення копії ухвали Господарського суду Запорізької області від 28 березня 2025 року за відомою адресою ВАТ ГАЛЛАК - 82300, Львівська обл., місто Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721.

Суд приймає до уваги, що будь-яких повідомлень про зміну місця знаходження юридичної особи відповідача ВАТ ГАЛЛАК на адресу суду не надходило.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд звертає увагу, що інформація про дату та час судового провадження у даній справі а також інформація про сторін є загально доступною, відповідно до інформаційного ресурсу Судова влада.

На підставі зазначеного, суд доходить висновку, що ним здійснені всі заходи направлені на інформування учасників справи про дату та час розгляду даної справи.

Суд вважає, що ВАТ ГАЛЛАК є належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, та за відсутності будь-яких заяв та клопотань та відсутності поважного представника від відповідача суд вважає за можливе провести судове засідання без участі представника відповідача.

Крім того, суд зазначає, що станом на момент розгляду справи, зі сторони відповідача ВАТ ГАЛЛАК не надано до суду відзиву, в порядку визначеному статтею 165 ГПК України.

За приписами ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 у справі №924/369/19 та від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За викладених обставин, оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, беручи до уваги, що учасниками провадження подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про можливість розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представників учасників справи, які у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли всі учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, а кожна сторона судового спору повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому кожна сторона господарського спору несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею передбачених ГПК України процесуальних дій.

Нормами ст. 74 ГПК України передбачено, що на кожну сторону господарської справи покладений обов`язок доказування та подання доказів, а Господарський суд з власної ініціативи не може збирати докази, що стосуються предмета спору, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

На інших учасників господарської справи ст. ст. 41, 50 ГПК України також покладений обов`язок подавати усі наявні у них докази та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

З метою створення сторонам господарської справи належних умов по реалізації їх процесуальних прав та обов`язків, судом було надано учасникам справи достатньо часу для подання всіх допустимих доказів та пояснень.

Застосовуючи положення ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд наголошує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з правлюдини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України сторонам господарської справи були створені належні умови для дотримання принципу змагальності, зокрема створено належні умови для надання усіх необхідних доказів та реалізації сторонами прав, що передбачені ГПК України.

Тому враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами та документами за участі представників осіб, які у судове засідання не з`явилися.

Відповідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Представник позивача арбітражний керуючий Венська О.О., приймає участь у розгляді справи через засоби конференц зв`язку.

Додаткових заяв клопотань від позивача до початку слухання справи не надходило.

У судовому засіданні позивач підтвердила, що відводів складу суду не має, суду довіряє, вважає, що підстав для відкладення розгляду справи не має у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Доводи викладені у позовній заяві позивач підтримує та просить суд задовольнити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

10 січня 2017 року між ТОВ Кант Стенд (Позикодавець) та ВАТ ГАЛЛАК (Позичальник) укладено Договір безвідсоткової позики у простий письмовій формі.

За умовами пункту 1.1. Договору безвідсоткової позики сторони погодили, що Позикодавець на умовах безвідсоткової позики передає у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі 12 000 000,00 (дванадцять мільйонів гривень) 00 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві вказану суму позики.

Відповідно до пункту 1.2. Договору безвідсоткової позики передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, у готівковій формі, що підтверджується відповідними підписами на цьому Договорі сторонами.

За умовами пункту 1.3. Договору безвідсоткової позики сторони домовились, що грошові кошти надані Позичальнику для поповнення обігових коштів ВАТ ГАЛЛАК ().

Відповідно до умов пункту 2.2. Договору безвідсоткової позики Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики визначену у пункті 1.1. цього Договору не пізніше 22 січня 2018 року включно.

Згідно пункту 7.6. Договору безвідсоткової позики сторони погодили, що припинення дії цього Договору може бути реалізоване шляхом укладання сторонами Договору про припинення зобов`язання переданням відступного в порядку ст. 600 Цивільного кодексу України на взаємовигідних умовах для сторін.

09 січня 2018 року між ТОВ КАНТ СТЕНД (Кредитор) та ВАТ ГАЛЛАК (Боржник) укладено Договір про припинення зобов`язання переданням (реквізити бланку серія ННА номер 428520) посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко Вірою Миколаївною.

Відповідно до пункту 1.1. Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року ТОВ КАНТ СТЕНД згоден на передачу йому ВАТ ГАЛЛАК наступного майна (далі - майно):

Нерухоме майно, яким є: цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, 721:

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Н-4) загальною площею 616,7 кв.м. чотириповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. А-3) загальною площею 771,3 кв.м. триповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Г-3) загальною площею 1270,5 кв.м. - триповерхова нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. В-2) загальною площею 843,8 кв.м. - двоповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. З-6) загальною площею 4220,5 кв.м. - шестиповерхова нежитлова будівля з фундаментом залізобетонним стаканного типу під колонни, з панельними та цегляними стінами та залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Д-1) загальною площею 988,9 кв.м. - одноповерхова панельна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Е-1) загальною площею 2282,8 кв.м. - одноповерхова нежитлова будівля фундаментом залізобетонним стаканного типу, з цегляними залізобетонними стінами та перекриттям.

Відповідно до пункту 2 Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року майно передається взамін сплати боргу у сумі 12 000 000,00 (дванадцять мільйонів гривень) 00 копійок за Договором безвідсоткової позики №б/н від 10 січня 2017 року, укладеного між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ГАЛЛАК (, місцезнаходження юридичної особи 82300, Львівська обл., місто Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721) (БОРЖНИК) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Кант Стенд (Код за , Україна, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул.9 січня, буд. 14, офіс 2) (КРЕДИТОР). Сторони, підписом на цьому Договорі підтверджують наявність беззаперечного боргу за Договором безвідсоткової позики №б/н від 10 січня 2017 року.

Пунктом 4 Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року сторони погодили що приєднана та/або дозволена потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів на території об`єктів нерухомого майна переходить до КРЕДИТОРА в повному обсязі. КРЕДИТОР вправі звернутись до оператора системи розподілу для переукладення договору про надання послуг з розподілу електроенергії та/або договору про постачання електричної енергії. Одночасно з правом власності на майно до КРЕДИТОРА переходить право власності на електроустановки, засоби комерційного обліку електричної енергії, кабельні лінії, електропроводку та інше електричне обладнання, тощо.

За умовами пункту 7 Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року виконання сторонами цього договору означає, що зобов`язання, передбачені Договором безвідсоткової позики №б/н від 10 січня 2017 року, щодо сплати БОРЖНИКОМ КРЕДИТОРУ 12 000 000,00 (дванадцяти мільйонів) гривень 00 копійок, вважаються припиненими.

Згідно з пунктом 8 Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року сторони, дійшли взаємної згоди, що перехід права власності на об`єкти зазначені у пункті 1.1. цього Договору здійснюється на підставі укладеного Акту приймання-передачі нерухомого майна, що повинен бути підписаний сторонами не пізніше 15 січня 2022 року (включно).

Арбітражний керуючий Венська О.О. зазначає про відсутність документів у формі Акту приймання-передачі нерухомого майна, щоб дозволяв провести відповідні реєстраційні дії.

Відповідно до інформації, що міститься в реєстрі речових прав на нерухоме майно, жодного запису ТОВ Кант Стенд про право власність об`єктів зазначених у пункті 1.1. Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року не внесено.

На підставі зазначеного, позивач просить суд прийняти відповідне рішення про визнання за ТОВ Кант Стенд право власності на нерухоме майно, що є предметом Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року.

Суд вважає за можливе погодитися з доводами позивача з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див., зокрема, пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, п. 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22).

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 25.01.2022 у справі №143/591/20).

Слід також зазначити, що у певних випадках спосіб захисту імперативно «прив`язаний» до певного складу правопорушення. У таких випадках можна стверджувати, що спосіб захисту визначений законом (встановлений законом), тобто термін «встановлений законом» означає не просто те, що він названий в законі (наприклад, є в переліку статті 16 ЦК України, статті 20 Господарського кодексу України), а те, що спосіб захисту за його змістом кореспондує конкретному правопорушенню. У цих випадках положення частини першої статті 5 ГПК України (аналогічне - у частині першій статті 5 ЦПК України) вимагає, щоб суд застосував саме такий спосіб захисту (п. 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В обумовлені договором строки, а саме до 22 січня 2018 року відповідач, як Позичальник, позику не повернув, про що свідчить укладений правочин у формі Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року.

Згідно зі ст. 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Зі змісту цієї статті випливає, що: 1) відступне - це передача боржником кредитору замість виконання первісного зобов`язання певного майна, або сплата певної суми грошей, або передача інших прав; 2) відступне, зі згоди кредитора, наділяє боржника можливістю замінити первісний предмет виконання іншим предметом у випадку, якщо він не може виконати первісне зобов`язання; 3) застосування відступного можливе тільки за узгодженням сторін; 4) відступне в обов`язковому порядку передбачає наявність істотних його умов: розміру, термінів і порядку передачі; 5) істотні умови відступного встановлюються сторонами первісного зобов`язання; 6) передача відступного, частково або в повному обсязі, припиняє первісні зобов`язання сторін.

Беручи до уваги наявність даних характеристик, необхідно зробити висновок про те, що застосування відступного як способу припинення зобов`язання дозволяє боржнику замінити первісний предмет виконання іншим предметом, причому таким, який не застерігався сторонами раніше при укладенні первісного договору.

При цьому для припинення зобов`язання переданням відступного необхідна сукупність кількох умов, зокрема: згода сторін на таке припинення; узгодження сторонами розміру, строків і порядку передання відступного; факт передання боржником кредиторові відступного.

Обов`язковість досягнення згоди щодо припинення зобов`язань відступним тягне за собою необхідність відповідної фіксації такої згоди. Відступне має бути оформлене договором, в якому вказуються розмір відступного, порядок та строк його надання.

Відповідно до гл. 50 Цивільного кодексу України припинення зобов`язань може здійснюватися повністю або частково на підставах, передбачених законом або договором.

Письмовими доказами у справі підтверджений факт того, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов (ціна, передача у власність).

Наявність вищенаведених характеристик відступного, як способу припинення зобов`язання, дозволяє боржнику замінити виконання власних зобов`язань виконанням шляхом переданням відступного у вигляді нерухомго майна, який конкретно не застерігався сторонами раніше при укладенні первісного договору. Отже сторони домовилися про припинення всіх зобов`язань за договором позики внаслідок надання відповідачем відступного, відповідно до умов Договору про припинення зобов`язання переданням відступного, оскільки предметом відступного, нарівні з грошима, можуть бути інше майно.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права, а специфіка інвестування в об`єкти будівництва та визначення новоствореного майна як об`єкта захисту права, відмінного від майнових прав на етапі укладення договорів про інвестування в будівництво, які мають різні назви, повинні тлумачитися на користь тієї особи, права якої порушено.

Оскільки право власності на спірне майно не переоформлене на ТОВ Кант Стенд до цього часу і це майно не передане позивачу у власність, однією з підстав для внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про власність позивача є рішення суду про витребування на його користь майна з чужого незаконного володіння, суд вважає підлягаючими задоволенню і вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Статтею 86 ГПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим суд враховує те, що відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приймаючи до уваги обставини справи, наявність беззаперечних доказів про те, що відповідач уникає виконання зобов`язань, взятих на підставі Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 09 січня 2018 року та іншого

Наявність беззаперечних обставин в частині захисту прав та інтересів позивача суд доходить висновку про наявність законодавчо встановлених підстав для задоволення позову ТОВ Кант Стенд у повному обсязі.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Окремо, суд звертає увагу, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28 березня 2025 року у справі 908/1740/22(908/772/25)клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору у розмірі 180 000, 00 грн до розгляду Господарським судом Запорізької області позову по суті задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до господарського суду позовної заяви:

- майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»);

- немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З урахуванням визначеної ціни позову у даній справі, що становить 12 000 000,00грн (дванадцять мільйонів гривень) 00 копійок, розмір судового збору у даній справі становить - 180 000,00грн (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Суд приймає до уваги, що позовна заява ТОВ Кант Стенд задоволено у повному обсязі, в свою чергу ВАТ ГАЛЛАК не віднесена до категорії осіб, які підпадають під категорію осіб, які звільняються від сплати судового збору.

За таких обставин, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору за результатами розгляду справи повинні бути покладені на відповідача ВАТ ГАЛЛАК.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю Кант Стенд, (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 71, офіс 9) - право власності на об`єкт нерухомості, а саме цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Львівська область, Борислав, вул. Дрогобицька, 721:

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Н-4) загальною площею 616,7 кв.м. - чотириповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. А-3) загальною площею 771,3 кв.м. - триповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Г-3) загальною площею 1270,5 кв.м. - триповерхова нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. В-2) загальною площею 843,8 кв.м. - двоповерхова цегляна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. З-6) загальною площею 4220,5 кв.м. - шестиповерхова нежитлова будівля з фундаментом залізобетонним стаканного типу під колонни, з панельними та цегляними стінами та залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Д-1) загальною площею 988,9 кв.м. - одноповерхова панельна нежитлова будівля з залізобетонним перекриттям;

- нежитлова будівля (по плану будівель літ. Е-1) загальною площею 2282,8 кв.м. - одноповерхова нежитлова будівля фундаментом залізобетонним стаканного типу, з цегляними залізобетонними стінами та перекриттям.

- на електроустановки, засоби комерційного обліку електричної енергії, кабельні лінії, електропроводку та інше електричне обладнання, що розташовано, та є складовою об`єкта нерухомості, а саме цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Львівська область, Борислав, вул. Дрогобицька, 721

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства ГАЛЛАК, (82300 Україна, Львівська область, м. Борислав, вул. Дрогобицька, буд. 721) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап./Вознес./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3008513) судовий збір у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

4. Видати наказ.

Рішення складено та підписано-28.04.2025.

Суддя О.О. Юлдашев

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.