ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2497/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Поліщук Л.В.;

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Романенко Д.С.;

Представники сторін:

Від прокуратури Шафарчук О.В.;

Від Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів Швець К.О.;

Від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Ракович І.А.;

Від Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області не з`явився;

Від Подільської районної державної адміністрації Одеської області не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 (повний текст складено 25.10.2024)

у справі №916/2497/23

за позовом Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

до відповідачів:

1.Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів;

2.Подільської районної державної адміністрації Одеської області

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору та додаткових угод до нього та зобов`язання вчинити певні дії,

(суддя першої інстанції: Бездоля Ю.С., дата та місце прийняття рішення: 03.10.2024 року, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29),

У червні 2023 року Керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів (далі - СВК Дружба Народів) та Подільської районної державної адміністрації Одеської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради;

- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору;

- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнати недійсним Договір оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та Додаткові угоди до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020;

- застосувати наслідки недійсності Договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018, а саме: зобов`язати Дружба народів () повернути за актом приймання-передачі незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області ().

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на те, що Подільською районною державною адміністрацією при прийнятті спірного розпорядження та при укладанні спірного договору перевищено повноваження, надані ст. 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Окрім того, прокурор вказує, що порушення інтересів держави полягає в недотриманні Подільською районною державною адміністрацією та СВК Дружба народів вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі в оренду незапитаних паїв для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації - Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області, чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.

Також прокурор зауважив, що з 01.01.2019 право розпоряджатись зазначеними земельними частками (паями) перейшло до повноважень Куяльницької сільської ради, у зв`язку з чим у разі припинення договору оренди та додаткових угод до нього (у т.ч. шляхом визнання їх недійсними) нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) мають бути повернуті у розпорядження останньої.

Прокурор також вказує, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Таким чином, на переконання прокурора, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області та Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є органами, уповноваженими державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.10.2025 позовні вимоги Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задоволено частково;

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради.

Визнано незаконним та скасовано рішення Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору.

Визнано незаконним та скасовано рішення Куяльницької сільської ради №4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди.

Визнано незаконним та скасовано рішення Куяльницької сільської ради №4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди.

Визнано незаконним та скасовано рішення Куяльницької сільської ради №63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди.

Визнано недійсними Договір оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та Додаткові угоди до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів (66332, Одеська обл., Подільський р-н, с. Нестоїта, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) 24156 /двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість/ грн. судового збору.

Стягнуто з Подільської районної державної адміністрації Одеської області (66300, Одеська обл., м. Подільськ, пр-т Шевченка, буд. 2, ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) 24156 /двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість/ грн. судового збору.

В решті позову - відмовлено.

В своєму рішенні господарський суд дійшов висновку, що за позовними вимогами про визнання незаконним та скасування розпорядження, рішень, визнання недійсним договору та додаткових угод до нього, прокурором вірно обрано позивачів та дотримано вимог, передбачених ст. 23 Закону України Про прокуратуру для представництва прокурором інтересів держави в суді та можливості розгляду вказаних позовних вимог по суті.

Крім того, господарський суд дійшов висновку, що приймаючи розпорядження №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради, а також укладаючи Договір оренди №13/01-17 від 07.02.2018, Подільська районна державна адміністрація перевищила свої повноваження, надані ст. 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельний часток (паїв), окрім того, до заяви голови правління СВК Дружба народів Грекова Р.К. від 01.02.2018 не було додано доказів повідомлення власників земельних часток (паїв) чи їх спадкоємців, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок.

Суд першої інстанції дійшов висновку про підставність, доведеність та обґрунтованість позовних вимог прокурора про визнання незаконними та скасування розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради, та наступних рішень заміненого орендодавця - Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019, №4380-VII від 20.02.2020, №4535-VІІ від 28.05.2020, №63-VІІІ від 09.12.2020 щодо спірних правовідносин, вимоги щодо яких є похідними.

Крім того, враховуючи визнання незаконним та скасування розпорядження №103/18 від 07.02.2018, господарський суд дійшов висновку також про наявність підстав для визнання недійсними Договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та Додаткових угод до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020, оскільки вказаний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства, без істотної умови: об`єкту оренди - земельної ділянки/ділянок з відповідними кадастровими номерами, місцем розташування та розмірами земельних ділянок у відповідності до їх виділених в натурі меж.

Щодо позовної вимоги прокурора в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про застосування наслідків недійсності договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018, а саме: зобов`язання СВК Дружба народів повернути за актом приймання-передачі незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, господарський суд зазначив, що в даному випадку за позовною вимогою про повернення земельних ділянок державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області відбулось звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, оскільки спірні земельні ділянки наразі не відносяться ані до комунальної, ані до державної власності, а тому, приймаючи до уваги в тому числі висновки Верховного Суду у складі колегії суддів КГС ВС у постанові від 17.04.2024 у справі №916/2497/23, встановлення вказаних обставин має наслідком відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги про повернення земельних ділянок за результатом розгляду справи по суті, а отже у задоволенні вказаної позовної вимоги судом відмовлено.

13.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23.

СВК Дружба народів не погоджується з рішенням суду в частині задоволення позову, вважає його в цій частині незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм та невірним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує, що Держгеокадастр здійснює повноваження як суб`єкт здійснення права державної власності на землю. При реалізації компетенції уповноваженого представника власника, Держгеокадастр, як представник власника, не обмежений у виборі способів захисту порушеного права власності та має керуватись статтею 16 Цивільного кодексу України і ст. 152 Земельного кодексу України. Натомість, у правовідносинах, які стосуються порушення речових прав держави чи територіальної громади на земельні ділянки, Держгеокадастр України та його територіальні органи не наділені повноваженнями власника на захист відповідного права державної або комунальної форми власності (крім земель сільськогосподарського призначення державної форми власності).

Всупереч зазначеному, прокурор звернувся до суду з позовними вимогами щодо визнання недійсними розпоряджень адміністрації, договору оренди та додаткових угод до нього, що не входить до кола позовів, з якими має право звертатися Держгеокадастр до суду. Таким чином, прокурор звернувся до суду в особі неналежного позивача, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що у даній справі земельні частки (паї), які були передані СВК Дружба народів в оренду за спірним договором оренди не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад чи адміністрацій до моменту отримання їх власниками (колишніми членами КСП) державних актів на право власності на земельні ділянки.

Тобто, лише після 1 січня 2025 року невитребувані земельні частки (паї) зможуть набути статус земель комунальної власності. До того часу, невитребувані земельні частки (паї) не відносяться ані до комунальної, ані до державної власності.

У разі, якщо б спірний договір оренди був укладений з порушенням порядку та чинного законодавства, він би порушував інтереси власників земельних часток (паїв), та саме вони мали право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, але ніяк не прокурор в інтересах держави. В свою чергу, жодний із власників невитребуваних часток (паїв), які були передані в оренду СВК Дружба народів за спірним договором оренди, до суду з позовною заявою не звертався, що свідчить про те, що спірним договором не були порушені права законних власників спірних земельних часток (паїв).

На думку апелянта, в спірних правовідносинах відсутнє порушення інтересів держави, а тому прокурор не мав повноважень звертатися до суду з позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру. Так, апелянт вказує, що у зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі спрямовані на захист прав та інтересів не держави, а фізичних осіб власників земельних часток (паїв), вбачається відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Також відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що Подільська районна державна адміністрація передала в оренду СВК Дружба народів невитребувані земельні частки (паї) на законних підставах. Станом на дату прийняття спірного розпорядження Подільською районною державною адміністрацією та укладення договору оренди з СВК Дружба народів (07.02.2018 року), ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) діяв в редакції від 27.06.2015 року. Визначеною редакцією ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не передбачалось обов`язкового щодо законодавчо встановленого обов`язку формування земельної частки (паю) у земельну ділянку задля передачі її в оренду.

Відповідач вказує, що редакція ст. 13 Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 01.01.2019 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому Подільська районна державна адміністрація мала право передавати СВК Дружба народів в оренду невитребувані паї колишніх членів КСП до їх формування на місцевості. Крім того, на час укладення договору оренди, невитребувану землю неможливо було назвати ніяк інакше, ніж земельна частка (пай), оскільки колишніми членами КСП ще не було отримано на них документів, підтверджуючих право власності, та не виділено в натурі на місцевості.

Крім того, позовні вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради, та наступних рішень заміненого орендодавця - Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019, №4380-VII від 20.02.2020, №4535-VІІ від 28.05.2020, №63-VІІІ від 09.12.2020, є неефективним способом захисту прав позивачів.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права (ст. 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України), у зв`язку із чим, дійшов помилкового висновку про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) № 13/01-17 від 07.02.2018 та додаткових угод до нього.

Заявник апеляційної скарги просить: скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 року по справі № 916/2497/23 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити керівнику Подільської окружної прокуратури Одеської області, що діє в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у задоволенні позову - в повному обсязі.

Крім того, 15.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23.

Прокурор звертає увагу, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ним не оскаржується. Разом з тим, прокурор не погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності договору оренди земельної ділянки.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в даному випадку неправильно застосував норми матеріального права, оскільки з 01.01.2019 право розпоряджатись земельними частками (паями), що були предметом оспорюваного договору оренди земельної ділянки (паю) від 07.02.2018 за №13/01-17 перейшло до повноважень Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з чим з одночасним визнанням недійсним такого правочину мають бути застосовані наслідки недійсності правочину шляхом повернення земельних часток (паїв) у розпорядження останньої.

Прокурор вказує, що матеріально-правова вимога про застосування наслідків недійсності договору оренди земельної ділянки та повернення за актом приймання-передачі незапитаних паїв спрямована на їх повернення саме у розпорядження Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, а не у комунальну власність, до моменту оформлення власниками невитребуваних земельних ділянок або їх спадкоємцями прав власності на земельні ділянки або їх переходу з січня 2025 року у комунальну власність.

При цьому, висновки місцевого господарського суду, що позовна вимога фактично пред`явлена в інтересах фізичних осіб власників колишніх членів КСП Дружба Народів, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказана позовна вимога стосується тих паїв, на які право власності ще не оформлено, тобто не набуто право власності.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба Народів" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2497/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2497/23.

22.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2497/23.

Крім того, 25.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшло клопотання про приєднання до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23 залишено без руху; встановлено Сільськогосподарському виробничому кооперативу Дружба Народів строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Крім того, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23.

05.12.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів надійшло клопотання про усунення недоліків, допущених при зверненні з апеляційною скаргою, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 57974,40 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 розгляд апеляційних скарг Заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 по справі №916/2497/23 призначено до сумісного розгляду на 17.02.2025 року об 11-30 год

13.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу СВК Дружба Народів, в якому прокурор просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача з огляду на її необґрунтованість.

В судовому засіданні 13.02.2025 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/2497/23 до: 17.03.2025 року о 14-30 год.

В судовому засіданні 17.03.2025 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/2497/23 до: 07.04.2025 року о 12-00 год

В судовому засіданні 07.04.2025 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/2497/23 до: 24.04.2025 року о 14-00 год.

24.04.2025 у судове засідання з`явився прокурор, представник Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів та представник

Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Сільськогосподарський виробничий кооператив Дружба Народів, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області та Подільська районна державна адміністрація Одеської області своїм правом на подання відзиву не скористались, що у відповідності до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників Позивача та Відповідача-1, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає с

праву за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.1996 КСП Дружба Народів був виданий державний акт серія ОД-14-010 на право колективної власності на землю, 4414,7 га, для виробництва товарної сільськогосподарської продукції; додатком до вказаного акту є список громадян-членів КСП.

01.02.2018 головою правління СВК Дружба Народів подано заяву до Подільської державної адміністрації про укладення договору оренди на нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї), орієнтованою площею 211,76 га (87 паїв); до вказаної заяви були додані, зокрема, список невитребуваних паїв по Куяльницькій сільраді на 2018 рік, в якому відображені ПІБ фізичних осіб, номери ділянок, площа та кількість паїв (ділянки - №№ 981, 1130, 1195, 34, 1129, 1131, 1132, 811, 1191, 449, 335, 1133, 1135, 1244, 1026, 1196, 1141, 845, 257, 1198, 1193, 938, 16, 812, 97, 1187, 1138, 1185, 507, 1070, 1143, 1142, 1145, 379, 489, 1148, 785, 789, 1175, 1176, 903, 1247, 534-1, 1197, 1177, 1180, 534-2, 1052, 1183, 1182, 1051, 1181, 1155, 1156, 1152, 925, 823, 1153, 75, 892, 677, 951, 485, 1189, 484, 1098, 1186, 1157, 722, 1159, 1163, 1161, 867, 545, 1164, 81, 1099, 1173, 387, 1125, 856, 863, 1027, 1169, 1184, 1170, 1091, 117); графічні зображення земельних ділянок.

07.02.2018 Подільською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №103/18 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради, яким, зокрема, передано в оренду СВК Дружба народів нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) орієнтовною площею 211,76 га ріллі (87 паїв), які розташовані за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (до реорганізації - Нестоїтської сільської ради) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 1 (один) рік, але до моменту отримання їх власниками правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки; встановлено ставку орендної плати на зазначений термін в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнтів індексації на поточний рік; зобов`язано СВК Дружба народів у тижневий термін укласти з районною державною адміністрацією відповідний договір оренди згідно з чинним законодавством, якому передбачити, що у разі набуття громадянами права власності на нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї), до договору оренди передбачається укладання додаткової угоди.

07.02.2018 між Подільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та СВК Дружба Народів (орендар) укладений договір оренди земельної частки (паю) №13/01-17.

Відповідно до вказаного Договору орендодавець передає, а орендар приймає оренду земельну (ї) частки (-и) (пай) незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 211,76 га; договір оренди укладено на 1 рік; орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова форма - становить 8% від нормативно грошової оцінки вартості земельної ділянки, земельного частки (паю) та становить 4961,83 грн. за 1 земельну частку (пай) на рік; всього за 87 паїв - 431679,21 грн.; дія договору припиняється: у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі на (місцевості); у разі оформлення документів, що підтверджують перехід права власності у спадщину.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі земельної ділянки від 07.02.2018 про передачу незапитаних паїв загальною площею 211,76 га, який підписаний з боку Подільської районної державної адміністрації та СВК Дружба Народів.

В подальшому, після державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на частки (паї) за фізичними особами, між Подільською районною державною адміністрацією та СВК Дружба Народів були укладені Додаткові угоди до Договору №13/01-17, а саме: №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, в яких, зокрема, зазначалось про таку реєстрацію та змінювалась (зменшувалась) загальна площа переданих в оренду земельних часток.

Разом з підписанням вказаних додаткових угод також були підписані акти приймання-передачі земельних ділянок, які наявні в матеріалах справи, та в яких відображались відповідні зміни площ переданих земельних часток.

Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору, зокрема: надано згоду на проведення заміни сторони у зобов?язаннях шляхом передачі прав та зобов?язань орендодавця до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області; замінено сторону в зв?язку з набуттям чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні в чинному договорі оренди земельної частки паю №13/01-17 від 07.02.2018, шляхом укладання додаткової угоди про заміну сторони в договорі, а саме: замінено сторону з орендодавця на Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області в особі Куяльницького сільського голови Паламарчука Сергія Миколайовича, що діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні; доручено Куяльницькому сільському голові Паламарчуку С.М. укласти додаткову угоду до договору оренди земельної частки ( паю) №13/01-17 від 07.02.2018 (Нестоїтський старостинський округ) щодо викладення п.2, п.8, п.9 у наступній редакції: п.2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 78,1487 га, у т.ч. 78.1487 га - рілля (28 паїв); п.8 договір укладений сторонами терміном на 7 (сім) років; початок дії договору з 07.02.2018 по 07.02.2025; п.9 орендна плата становить 8% від нормативної грошової оцінки вартості земельної ділянки, земельної частки( паю) та складає 2481 грн.36 коп за 1 га; річна сума складає - 193915 грн 06 коп.

15.02.2019 між Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області та СВК Дружба Народів укладено додаткову угоду №1 до договору №13/01-17 від 07.02.2018.

Рішеннями Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, №4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, №63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, зокрема, вирішено внести зміни до договору №13/01-17 від 07.02.2018 шляхом укладання додаткових угод, а саме: №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020, якими вносились зміни до договору №13/01-17 від 07.02.2018, зокрема, щодо площ переданих в оренду земельних ділянок.

Разом з підписанням вказаних додаткових угод також були підписані акти приймання-передачі земельних ділянок, які наявні в матеріалах справи та в яких відображались відповідні зміни площ переданих земельних ділянок.

У листах від 13.03.2023 прокурор, в ході вивчення питання законності передачі у користування СВК Дружба Народів невитребуваних паїв колишніх КСП, з метою встановлення підстав для захисту інтересів держави, просив Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області та Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати інформацію про вжиті заходи реагування, в тому числі позовного характеру, для усунення встановлених прокурором порушень.

У листі від 15.03.2023 Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області повідомила прокурора, що заходи претензійно-позовного характеру для скасування договорів оренди невитребуваних паїв колишніх КСП не вживались.

У повідомленнях від 10.05.2023 №61-3801вих-23, №61-3800вих-23 до ГУ Держгеокадастру в Одеській області та Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області прокурор в порядку ст. 23 Закону України Про прокуратуру повідомив про підготовлення позовної заяви в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та ГУ Держгеокадастру в Одеській області СВК Дружба Народів про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору та додаткових угод до нього та зобов`язання вчинити певні дії.

Вважаючи, що при прийнятті оспорюваного розпорядження та при укладанні спірного договору перевищено повноваження, надані статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), що призвело до незаконної передачі в оренду СВК Дружба Народів незапитаних паїв, прокурор звернувся з даним позовом до господарського суду з даним позовом в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Колегія суддів, перш ніж здійснювати оцінку правомірності оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги по суті позовних вимог, вважає за необхідне перевірити наявність підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

За змістом ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Закон України "Про прокуратуру" визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Так, відповідно до частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у розумінні положень ст.ст. 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини здійснення ним повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Прокурор зауважує, що з 01.01.2019 право розпоряджатись зазначеними земельними частками (паями) перейшло до повноважень Куяльницької сільської ради, у зв`язку з чим у разі припинення договору оренди та додаткових угод до нього (у т.ч. шляхом визнання їх недійсними) нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) мають бути повернуті у розпорядження останньої. Прокурор також вказує, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Таким чином, на переконання прокурора, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області та Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є органами, уповноваженими державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах;

Прокурор звернувся до позивачів - ГУ Держгеокадастру в Одеській області з повідомленням №61-3800вих-23 від 10.05.2023 та Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області з повідомленням №61-3801вих-23 від 10.05.2023 в порядку ст. 23 Закону України Про прокуратуру про намір звернутися до суду із відповідним позовом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Держгеокадастр у сфері земельних відносин може виступати у двох різних правових статусах:

-як центральний орган виконавчої влади, до компетенції якого відноситься реалізація державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів;

-як суб?єкт здійснення права державної власності на землю.

Обсяг повноважень Держгеокадастру (зокрема і щодо звернення до суду з тим чи іншим позовом) при захисті земельних прав може відрізнятись залежно від правового статусу Держгеокадастру у спірних правовідносинах.

Згідно із ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У цьому випадку, Держгеокадастр здійснює повноваження як суб?єкт здійснення права державної власності на землю. При реалізації компетенції уповноваженого представника власника Держгеокадастр, як представник власника, не обмежений у виборі способів захисту порушеного права власності та має керуватись статтею 16 Цивільного кодексу України та 152 Земельного кодексу України.

Натомість, у правовідносинах, які стосуються порушення речових прав держави чи територіальної громади на земельні ділянки, Держгеокадастр України та його територіальні органи не наділені повноваженнями власника на захист відповідного права державної або комунальної форми власності (крім земель сільськогосподарського призначення державної форми власності).

Законом України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено дії, які має вчиняти Держгеокажастр, зокрема, у випадку виявлення невідповідності законодавству рішення, прийнятого, зокрема, органом місцевого самоврядування - вносити до цього органу відповідне клопотання.

Водночас статтею 152 Земельного кодексу України, статтею 10 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, пунктом 51 Положення від 14.01.2015 №15 також визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звертатись до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель. Це зокрема, з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Всупереч зазначеному, враховуючи обставини даної справи, предмет позовних вимог, суд вказує, що в даному випадку прокурор звернувся до суду з позовними вимогами щодо визнання недійсними розпоряджень адміністрації, договору оренди та додаткових угод до нього, що не входить до кола позовів, з якими має право звертатися Держгеокадастр до суду, у зв`язку з чим судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що прокурор звернувся до суду в особі неналежного позивача, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Що стосується позову в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, то судова колегія звертає увагу, що з 01.01.2019 право розпоряджатись земельними частками (паями), що були предметом оспорюваного договору земельної частки (паю) від 07.02.2018 за №13/01-17 дійсно перейшло до повноважень органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, державні органи та органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

З огляду на закріплену законодавцем у ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції Закону від 01.01.2019) правомочність сільської ради розпоряджатись землями, що залишилися в колективній власності, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області, згідно з приписами ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, має право звернутися за захистом порушеної правомочності до суду, а тому є належним позивачем.

Враховуючи обставини даної справи, а також наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі належного позивача - Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області з метою захисту та відновлення порушеної правомочності у розпорядженні землями, що відносяться до розпорядження Куяльницької сільської ради в силу закону.

При цьому інтерес держави за конкретно означених обставин справи полягає в дотриманні передбаченого законом порядку розпорядження несформованими земельними паями, оскільки порушення такого порядку підриває авторитет держави в особі органів місцевого самоврядування, які поряд з органами державної влади, згідно з приписами ст. 13 Конституції України, здійснюють права власника землі від імені Українського народу, у зв`язку з чим відповідні посилання прокурора є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами статті 17 Земельного кодексу України, статті 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація наділена повноваженнями, серед іншого, на розпорядження землями державної власності відповідно до закону та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Водночас статтею 152 Земельного кодексу України серед способів захисту прав суб`єктів земельних правовідносин на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом наведених норм, підставою для визнання такого акта недійсним є прийняття його з порушенням чинного законодавства або визначеній законом компетенції цього органу та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

При цьому, завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільно-правові засоби такого захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.01.2022 в справі №910/10784/16 виснувала, що спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (п. 8.54 постанови).

Колегія суддів додатково звертає увагу на усталену практику Верховного Суду, за якої обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. численні постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 54), Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 155)).

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку прокурором заявлено вимоги, задоволення яких не може забезпечити й гарантувати поновлення порушеного права, а отже, неспроможне надати ефективний захист прав. Визнання незаконним і скасування розпорядження Подільської районної державної адміністрації та рішень Куяльницької сільської ради не несе правових наслідків для позивача та не призводить до поновлення його прав.

При цьому, місцевий господарський суд не врахував наведеного, не повно з`ясував обставини справи і дійшов помилкового висновку про задоволення позову у відповідній частині. Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання незаконними та скасування розпоряджень/рішень є неефективним, який не призведе до відновлення порушеного права позивача, оскільки означені розпорядження та рішення вичерпали свою дію шляхом їх виконання та укладення Договору оренди земельної частки (паю) та внесенням до нього змін відповідними Додатковими угодами.

На підставі розпорядження Подільської районної державної адміністрації № 103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради, 07.02.2018 між Подільською районною державною адміністрацією та СВК Дружба народів був укладений Договір оренди земельної частки (паю) № 13/01-17, зазначене розпорядження вичерпало свою дію виконанням.

Аналогічна ситуація склалася з рішеннями Куяльницької сільської ради. Так, на підставі рішення Куяльницької сільської ради № 1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) № 13/01-17 від 07.02.2018 та укладання додаткової угоди до договору оренди, 15.02.2019 Куяльницькою сільською радою з СВК Дружба народів було укладено Додаткову угоду №1 до договору.

На підставі рішення Куяльницької сільської ради № 4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) № 13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, 21.02.2020 року Куяльницькою сільською радою з СВК Дружба народів було укладено Додаткову угоду № 2 до договору.

На підставі рішення Куяльницької сільської ради № 4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) № 13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, 29.05.2020 року Куяльницькою сільською радою з СВК Дружба народів було укладено Додаткову угоду № 11 до договору.

На підставі рішення Куяльницької сільської ради № 63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди, 10.12.2020 року Куяльницькою сільською радою з СВК Дружба народів було укладено додаткову угоду № 20 до договору.

Таким чином, судова колегія зазначає, що вищезазначені рішення Куяльницької сільської ради вичерпали свою дію виконанням.

За таких обставин, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині: визнання незаконним та скасування розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради; визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору; визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди; визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди; визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо вимог визнання недійсним Договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та Додаткових угод до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Складовою реформування земельних відносин, яке триває в Україні, є роздержавлення земель, тобто передача останніх із державної та комунальної власності у приватну власність. Землі сільськогосподарського призначення можуть передаватися з державної у приватну власність різними способами, які залежать від організаційно-правової форми сільськогосподарських підприємств, які виступають землекористувачами; відносини щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій регламентовано, зокрема, статтею 25 Земельного кодексу України. Відповідно до частини першої цієї статті при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно (частини друга та третя статті 25 Земельного кодексу України).

У свою чергу, частинами третьою-п`ятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа, провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Члени колективних сільськогосподарських підприємств, кооперативів та акціонерних товариств, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності ним Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Натомість приписи щодо паювання земель сільськогосподарського призначення містить, зокрема Указ Президента України від 08.08.1995 № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, пунктом 1 якого визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В такий спосіб паювання земель сільськогосподарських підприємств як особливий порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств, що узгоджується зі змістом пункту 8 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) регламентовано Законом України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власника земельних часток (паїв).

Статтями 1 та 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв) (в редакції Закону від 01.01.2019) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до статті 7 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власника земельних часток (паїв) (в редакції Закону від 01.01.2019) передбачено, що у проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів. Із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються: деградовані, малопродуктивні, а також техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; заболочені землі; інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб.

Згідно зі статтею 9 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянко власника земельних часток (паїв) (в редакції Закону від 01.01.2019) розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі.

До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв) (в редакції Закону від 01.01.2019) передбачено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок нерозподілені земельні ділянки набувають статусу невитребуваних. Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17.

01.01.2019 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні від 10.07.2018 №2498-VIII, яким, серед іншого, доповнено Перехідні положення ЗК України пунктом 21, за яким з дня набрання чинності цим Законом землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

З огляду на зазначене, колегія суддів виснує, що паювання земель сільськогосподарських підприємств як особливий порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств, що узгоджується зі змістом пункту 8 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, а реалізація процедури паювання відповідної частини земель має своїм наслідком припинення права державної та комунальної власності на розпайовані землі, що зумовлює припинення й інших правомочностей щодо земельних ділянок державної та комунальної власності.

Відтак, нерозподілені частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а лише перебувають у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку (до набрання чинності Законом №2498-VIII) або сільських, селищних, міських рад до державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (після набрання чинності Законом №2498-VIII).

Аналогічні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 29.08.2023 у справі №917/253/20.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що станом на дату прийняття спірного розпорядження Подільською районною державною адміністрацією та укладення договору оренди з СВК Дружба народів (07.02.2018 року), ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) діяв в редакції від 27.06.2015 року.

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину) передбачалося, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Отже, визначеною редакцією Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не передбачалось обов`язкового щодо законодавчо встановленого обов`язку формування земельної частки (паю) у земельну ділянку задля передачі її в оренду.

Разом з тим, ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в редакції від 01.01.2019 року, на яку посилається прокурор, передбачає, що нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача в частині того, що редакція ст. 13 Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 01.01.2019 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому Подільська районна державна адміністрація мала право передавати СВК Дружба народів в оренду невитребувані паї колишніх членів КСП до їх формування у земельні ділянки.

Так, на час передачі Подільською районною державною адміністрацією невитребуваних часток (паїв) в оренду СВК Дружба народів, ст. 13 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", на підставі якої був укладений договір оренди, діяла в редакції, яка не вимагала законодавчо встановленого обов`язку формування земельної частки (паю) у земельну ділянку задля передачі її в оренду.

Згідно з пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Відтак, законодавством також передбачена можливість раціонального використання земельних часток до оформлення їхніми власниками правовстановлюючих документів, з можливістю надходження коштів до бюджету.

Колегія суддів зазначає, що, звертаючись із позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства суд не має підстав для задоволення відповідного позову. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21 та постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 08.08.2024 у справі №917/1024/22, від 04.06.2024 у справі №910/11425/21, від 13.08.2024 у справі №922/2219/19.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі №910/20103/23, від 20.02.2024 у справі №903/1037/22, від 19.03.2024 у справі №910/4293/22, від 31.10.2023 у справі №908/722/20, від 29.08.2023 у справі №909/635/22, від 27.06.2023 у справі №916/97/21.

Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22 від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.

При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 29.08.2023 у справі № 909/635/22, від 29.08.2022 у справі № 909/635/22.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також обставини даної справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що не може бути підставою для визнання недійсним договору оренди обставина відсутності доказів повідомлення власників земельних часток (паїв) чи їх спадкоємців. Крім того, слід зазначити, що відповідний обов`язок покладено та розпорядника земельних ділянок при укладенні Договору оренди.

Судовою колегією також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо відсутності у Договорі оренди істотної умови строку укладення договору, а саме до отримання власниками земельних паїв державних актів, оскільки вказана обставина не може бути підставою для визнання Договору недійсним, а відповідна умова передбачена чинним законодавством України і є обов`язковою для орендаря та розпорядника земельних часток (паїв) в силу Закону.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні матеріали та обставини справи, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає про обґрунтованість вимог апеляційної скарги в частині відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв) та додаткових угод до нього.

Крім того, враховуючи відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди, в даному випадку не підлягають задоволенню також позовні вимоги в частині застосування наслідків недійсності Договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018, а саме: зобов`язання Дружба народів () повернути за актом приймання - передачі незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

У зв`язку із зазначеним, доводи, викладені прокурором в скарзі не заслуговують на увагу, скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін з підстав, зазначених у даній постанові суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 залишається без задоволення, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 слід задовольнити, рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 в частині задоволення позовних вимог скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів та Подільської районної державної адміністрації Одеської області про:

- визнання незаконним та скасування розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 Про передачу в оренду СВК Дружба народів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради;

- визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019 Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору;

- визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №4380-VII від 20.02.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №4535-VІІ від 28.05.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнання незаконним та скасування рішення Куяльницької сільської ради №63-VІІІ від 09.12.2020 Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди;

- визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та додаткові угоди до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2024 у справі №916/2497/23 залишити без змін.

Стягнути з Подільської окружної прокуратури Одеської області (66302, Одеська обл., м. Подільськ, пр-т Шевченка, буд. 10, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба Народів (66332, Одеська обл., Подільський р-н, с. Нестоїта, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 57974,40 грн за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.05.2025, у зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Діброви Г.І. з 30.04.2025 по 02.05.2025 у відрядженні.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

Л.В. Поліщук