ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 м. Дніпро Справа № 908/1532/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю., розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2024 у справі № 908/1532/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд», м. Запоріжжя

до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.05.2024 до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» з позовом до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про стягнення 643457,43 грн, з яких: 132171,00 грн 3 % річних за період з 09.02.2021 по 21.12.2021 та 511286,43 грн - інфляційні витрати за період з 01.01.2021 по 21.12.2021, нараховані за прострочення оплати виконаних протягом червня - серпня 2020 року послуг по договору на виконання послуг з комплексного утримання будинків дільниці № 7 у м. Запоріжжі № 310 від 02.03.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.10.2024 позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» 132171,00 грн 3% річних, 511286,43 грн інфляційних втрат та 9651,86 грн судового збору.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить скасувати оскаржуване рішення у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильним застосуванням положень ст. 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних після розірвання договору, а також тривалим розглядом справи, що не залежав від відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом першої інстанції задоволено вимоги ТОВ «Жилсервісбуд» про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за несвоєчасну оплату послуг за договором № 310 від 02.03.2020, незважаючи на те, що сам договір було розірвано сторонами за взаємною згодою 16.12.2020 шляхом підписання додаткової угоди № 1. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами не існувало чинного договору, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача;

- судом не було враховано, що КП «Запоріжремсервіс» добровільно сплатило основну суму боргу ще 22.12.2021 за рішенням суду у справі № 908/3247/20, яке набрало законної сили. Таким чином, зобов`язання в частині основного боргу було виконано, а вимоги про додаткові нарахування ґрунтуються на період, що настав після розірвання договору, тобто за межами зобов`язального правовідношення;

- згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання покладається на боржника лише у межах чинних зобов`язань. Оскільки зобов`язання припинилися з моменту розірвання договору, а також у зв`язку із виконанням рішення суду, нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними. Суд першої інстанції не врахував, що правова природа таких нарахувань не ґрунтується на факті ухвалення судового рішення, а виникає з порушення саме договірного грошового зобов`язання, яке вже було припинено;

- окрему увагу апелянт просить звернути на суттєве порушення судом процесуальних норм, а саме неодноразові зміни складу суду у справі № 908/3247/20 внаслідок відпусток суддів, що призвело до значної затримки у розгляді справи. Підготовчі засідання переносилися щонайменше тричі, остаточне рішення було ухвалене лише 03.11.2021, тобто через рік після відкриття провадження. Така затримка спричинила несправедливе збільшення нарахувань у вигляді штрафних санкцій, що суперечить принципам справедливості й доступу до правосуддя. Затягування судового процесу було зумовлене обставинами, які не залежать від відповідача, а тому відповідальність за наслідки затримки не може бути покладена на КП «Запоріжремсервіс».

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки відповідач не подав жодних заперечень чи доказів у суді першої інстанції в установлені строки, натомість навмисно затягував розгляд справи через численні клопотання та зловживання процесуальними правами з єдиною метою безпідставного уникнення відповідальності за прострочення, яке сам і спричинив, не довівши поважних причин ненадання доказів у попередній інстанції.

Позивач просить апеляційний господарський суд залишити оскаржуване рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2024 по справі № 908/1532/24 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

02.03.2020 між Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» (Виконавець) укладений договір № 310, відповідно до п. 1.1. 1.3. якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги, зазначені в Договорі, а Замовник - прийняти та оплатити послуги, а саме: код ДК 021:20-5 Послуги з ремонту і технічного обслуговування електричного і механічного устаткування будівель (Комплексне утримання житлових будинків Дільниці № 7) (далі - Послуги) на об`єктах, вказаних в додатку № 1 до Договору. Найменування послуг - Комплексне утримання житлових будинків Дільниці № 7. Обсяги закупівлі послуг на вимогу Замовника можуть бути зменшені.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання щодо повної оплати вартості наданих послуг, позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервісбуд» боргу за надані послуги в сумі 5105036,47 грн, 3% річних в сумі 44875,42 грн за загальний період з 30.08.2020 по 08.02.2021, інфляційні втрати в сумі 110236,87 грн за загальний період з вересня 2020 року по грудень 2020 року, що було предметом судового розгляду у справі № 908/3247/20.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021 у справі № 908/3247/20 позовні вимоги ТОВ «Жилсервісбуд» до КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради задоволено. Стягнуто з КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на користь ТОВ «Жилсервісбуд» борг в сумі 5105036,47 грн, 3%річних в сумі 44875,42 грн, інфляційні витрати в сумі 110236,87 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 78902,23 грн.

07.12.2021 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2021 у справі № 908/3247/20, яке підписано 15.11.2021 та набрало законної сили 07.12.2021, видано наказ про примусове стягнення.

Господарський суд Запорізької області у зазначеному рішенні встановив факт невиконання з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором № 310 від 02.03.2020, а саме не здійснення останнім в повному обсязі оплати за надані послуги, правомірність позовних вимог ТОВ «Жилсервісбуд» та обов`язок КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради сплатити на користь ТОВ «Жилсервісбуд» борг в сумі 5105036,47 грн, 3% річних в сумі 44875,42 грн, інфляційні витрати в сумі 110236,87 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 78902,23 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач 22.12.2021 перерахував позивачу на розрахунковий рахунок основний борг за договором № 310 від 02.03.2020 у сумі 5105036,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9255 від 22.12.2021.

Таким чином 22.12.2021 відповідач в повному обсязі оплатив позивачу основний борг за виконання позивачем протягом червня - серпня 2020 року послуг по договору на виконання послуг з комплексного утримання будинків Дільниці № 7 у м. Запоріжжя № 310 від 02.03.2020.

Враховуючи приписи статей 612, 625 ЦК України та статей 216, 214, 230, 231 ГК України позивачем нараховано до стягнення втрати від інфляції в розмірі 511286,43 грн за період з 01.01.2021 по 21.12.2021 та 3% річних у сумі 132171,00 грн за період з 09.02.2021 по 21.12.2021.

Суть спору полягає у вимозі ТОВ «Жилсервісбуд» до КП «Запоріжремсервіс» про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання за договором № 310 від 02.03.2020, оскільки, попри рішення суду у справі № 908/3247/20, яким вже встановлено факт заборгованості та обов`язок її сплати, відповідач погасив основний борг лише 22.12.2021, що і стало підставою для нарахування додаткових фінансових санкцій за період з 01.01.2021 по 21.12.2021.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що між ТОВ «Жилсервісбуд» (Позивач) та КП «Запоріжремсервіс» ЗМР (Відповідач) укладено договір № 310 від 02.03.2020 на надання послуг з комплексного утримання житлових будинків, які були надані позивачем у повному обсязі у період з червня по серпень 2020 року. Водночас відповідач порушив умови договору в частині своєчасної оплати послуг, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, що підтверджено рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3247/20.

Основний борг у сумі 5105036,47 грн було сплачено відповідачем лише 22.12.2021, тобто після набрання законної сили вищевказаним судовим рішенням. У зв`язку з цим позивач обґрунтовано звернувся з новими вимогами про стягнення інфляційних втрат за період січень грудень 2021 року та 3% річних за період з 09.02.2021 по 21.12.2021, що становить, відповідно, 511286,43 грн та 132171,00 грн.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17 зазначено: «Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, статей 599, 600, 604-609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 цього Кодексу.»

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 905/3137/14-908/5775/14.

Отже, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, кредитор має право на отримання інфляційних втрат та 3% річних незалежно від того, чи було стягнуто основну заборгованість за судовим рішенням. Такі суми є формою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання та способом захисту майнових інтересів кредитора. Наявність вже ухваленого рішення у справі № 908/3247/20 не припиняє зобов`язань відповідача в частині сплати наслідків прострочення.

Розрахунок сум інфляційних втрат та 3% річних виконано позивачем правильно, відповідачем належним чином не спростовано, і тому місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов у повному обсязі.

Згідно з принципом змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана доводити обставини, на які посилається, і несе ризик наслідків процесуальної бездіяльності; у цій справі позивач надав належні докази на підтвердження вимог, натомість заперечення відповідача виявились необґрунтованими, що стало підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради не підлягає задоволенню, оскільки її доводи ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи зобов`язань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, та не спростовують установлених судом першої інстанції обставин справи, а також зроблених на їх основі правових висновків.

Судом першої інстанції встановлено факт належного виконання ТОВ «Жилсервісбуд» умов договору № 310 від 02.03.2020 щодо надання послуг, та, відповідно, факт неналежного виконання КП «Запоріжремсервіс» свого грошового зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг, що підтверджується як матеріалами справи, так і наявним рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3247/20, яке набрало законної сили. Сплата основного боргу відповідачем 22.12.2021 є підтвердженням того, що прострочення мало місце та тривало понад рік.

Розірвання договору між сторонами 16.12.2020 не має правового значення для визначення підставності позовних вимог, оскільки відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає не за фактом дії чинного договору, а за фактом прострочення грошового зобов`язання, що виникло в період дії договору та не було припинене у встановлений строк.

Як зазначалося вище, у відповідності до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема у справі № 908/1394/17, саме по собі розірвання договору або винесення судового рішення не припиняє зобов`язань сторони щодо відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних у даній справі є правомірним, оскільки вони здійснені за період до фактичної дати погашення боргу, а не після припинення зобов`язання. Вказані нарахування не мають штрафного характеру, а є формою захисту порушеного майнового права кредитора, спрямованою на відновлення економічної еквівалентності внаслідок знецінення грошей та втрати користування ними.

Посилання скаржника на нібито процесуальні порушення, пов`язані зі зміною складу суду першої інстанції, є безпідставними. Законодавством передбачена можливість зміни складу суду у разі поважних причин (у т.ч. відпустки судді), а сам факт тривалого розгляду справи не звільняє відповідача від обов`язку неухильно дотримуватись строків виконання зобов`язань. Доводи щодо несправедливого збільшення відповідальності у зв`язку з тривалістю судового розгляду не відповідають дійсності, оскільки нарахування здійснене за період фактичного прострочення, а не пов`язане з процесуальними діями суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, ґрунтується на всебічно і повно встановлених обставинах справи, з наданням належної оцінки доказам. Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат як наслідків прострочення грошового зобов`язання є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не доводять неправомірності стягнення інфляційних втрат та 3% річних у спірний період.

У зв`язку з наведеним, підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних вище обставин, з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

7. Здійснення апеляційним судом розподілу судових витрат.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.10.2024 у справі № 908/1532/24 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.04.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов