РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 м. КиївСправа № 910/15004/24

За позовом: приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР";

до: дочірнього підприємства "Е-КОНСАЛТИНГ";

про: стягнення 27.383.566,30 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Катерина Вознюк

Представники:

позивача: Євтєхов Є.А.;

відповідача: Печерний С.Л.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до дочірнього підприємства "Е-КОНСАЛТИНГ" про стягнення 27.383.566,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 02.12.2019 № 379570, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафної санкції в сумі 27.383.566,30 грн., яка передбачена положеннями пункту 6.2.1 вказаного договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15004/24 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 13.01.2025.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив в якому зазначив про надання послуг за договором від 02.12.2019 № 379570 у встановлені строки. Також в поданому відзиві викладене клопотання про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

В підготовчому засіданні 13.01.2025 оголошено перерву до 03.02.2025.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про: допущену формальну помилку у шапці таблиці з п. 2 замовлення № 434590, замість слів "Фаза 3" зазначено "Фаза 2"; водночас, послуги за фазою 2 зафіксовані між сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2021 № 4/401848-2; підписання позивачем акту приймання-передачі наданих послуг від 04.03.2024 № 7/434590-2 без зауважень свідчить про відсутність заперечень позивача щодо якості і кількості послуг, а не про своєчасність їх надання; пункт 3.1.4 договору від 02.12.2019 № 379570 не встановлює строк виконання такого зобов`язання позивачем; матеріали справи не містять письмових вимог відповідача про виконання позивачем пункту 3.1.4 договору від 02.12.2019 № 379570; відповідач не надає сертифікатів ТПП щодо підтвердження форс-мажорних обставин.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про відсутність підстав для прийняття свідчень гр. ОСОБА_1 , оскільки такі твердження ґрунтуються на доводах іншої особи; наявність факту прострочення кредитора; суперечливу поведінку позивача; загальновідомість факту повномасштабного вторгнення; відсутність співмірності заявлених вимог.

В підготовчому засіданні 03.02.2025 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.03.2025.

В судовому засіданні 10.03.2025 оголошено перерву до 07.04.2025.

В судовому засіданні 07.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про дату і час його проголошення, а саме: 14.04.2025 о 12:50.

В судовому засіданні 14.04.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та відповідачем укладено договір від 02.12.2019 № 379570 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач належним чином надає позивачу послуги та/або виконує роботи та/або проводить тренінги для позивача та/або надає позивачу програмне забезпечення/ліцензію(ї), а позивач приймає належним чином надані послуги та/або виконані роботи та/або проведені тренінги та/або надане/надану(і) програмне забезпечення. Сторони можуть деталізувати та/або вносити доповнення до умов цього Договору в додатках до цього Договору та/або відповідних замовленнях (пп. 1.1, 1.4 Договору).

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт/проведених тренінгів означає факт підтвердження надання/виконання/проведення відповідачем та прийняття позивачем послуг/робіт/тренінгів (як застосовано). Підписання сторонами акту приймання-передачі програмного забезпечення/ліцензії(й) є фактом підтвердження надання відповідачем та прийняття позивачем програмного забезпечення (як застосовано), при цьому використання такого програмного забезпечення обмежується його функціональним призначенням у межах території України, якщо інше в чіткій формі не встановлено у відповідному додатку до цього Договору та/або замовленні на надання програмного забезпечення/ліцензії(й). Відповідач повинен скласти акт та/або акт приймання-передачі програмного забезпечення/ліцензії(й) (як застосовано) у двох примірниках, підписати та скріпити печаткою відповідача, а потім не пізніше останнього дня відповідного надання послуг/виконання робіт/проведення тренінгів/надання програмного забезпечення/ліцензії(й) позивачу (як застосовано), надати їх позивачу.

Положеннями пункту 5.1 Договору передбачено, що загальна ціна цього Договору - це загальна ціна усіх підписаних обома сторонами актів приймання-передачі, включаючи акти приймання-передачі програмного забезпечення/ліцензії(й)/послуг/виконання робіт/проведення тренінгів/ліцензії(й), підписаних сторонами. Загальна ціна Договору не може перевищувати без ПДВ - 42.219.863,75 грн.

Відповідно до пункту 6.2.1 Договору, за затримку відповідачем надання послуг з впровадження зі своєї вини, позивач має право нараховувати відповідачу штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми відповідного замовлення на надання послуг з впровадження за кожен день затримки. Штрафні санкції виплачуються на вимогу позивача. Якщо затримка триває понад 15 календарних днів, розмір штрафних санкцій зростатиме на 0,1 % за кожен день існування затримки, починаючи з 16-го дня затримки надання послуг з впровадження.

Умовами пункту 12.1 Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його укладення і діє до 30.11.2024 включно. Якщо на дату закінчення строку дії цього Договору які-небудь із зобов`язань сторін невиконані, вони залишаються чинними до їх повного виконання. Однак невиконані зобов`язання припиняються у разі направлення позивачем відповідачу відповідного повідомлення, в якому зазначено про припинення невиконаних зобов`язань.

Відповідно до пункту 3.1.4 Договору, позивач зобов`язаний надати доступ відповідачу та забезпечити налаштування систем позивача (в тому числі систем третіх осіб), пов`язаних з інтеграціями, передбаченими в плані проекту/технічних вимогах/специфікаціях програмного забезпечення, необхідних для установки та налаштування програмного забезпечення/виконання зобов`язань відповідача за цим Договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так між сторонами Договору підписане замовлення на послуги з впровадження від 15.12.2021 № 7/434590 (далі - Замовлення), відповідно до пункту 2 якого, строк та послуги з впровадження за яким мають бути надані щодо визначених Фази/Фаз та у визначені строки, а саме, ФАЗА 2:

- субфаза № 1 (Аналіз та дизайн), дата виконання (включно) - 18.04.2022;

- субфаза № 2 (Встановлення, інтеграція, перехід на нову платформу. Розробка звітів), дата виконання (включно) - 15.05.2022;

- субфаза № 3 (Користувацьке приймальне тестування), дата виконання (включно) - 31.05.2022;

- субфаза № 4 (Комерційний запуск), дата виконання (включно) - 14.06.2022.

Пунктом 5 Замовлення визначено, що загальна ціна Замовлення складає 1.876.229,28 грн. з ПДВ.

Між сторонами Договору укладено додаткову угоду від 15.03.2024 № 6 до Договору (далі - Додаткова угода № 6), пунктом 1 якої передбачено, що у зв`язку з неможливістю надання відповідачем всього обсягу послуг з впровадження ФАЗИ 3 (а саме - щодо реалізації вимог до системи WFM), передбачених пунктом 8 додатку № 9 до Договору та Замовленням, сторони спільно погодили зменшену ціну послуг з впровадження ФАЗИ 3 та домовилися:

1.1 Внести зміни до Замовлення, виклавши пункти 5, 5.1-5.3 Замовлення у такій новій редакції: "Загальна ціна Замовлення складає 1.739.145,60 грн. з ПДВ…".

Між сторонами Договору підписаний акт приймання-передачі наданих послуг від 04.03.2024 № 7/434590-2 (далі - Акт приймання-передачі наданих послуг), пунктом 1 якого передбачено: відповідно до Договору та Замовлення за період з 15.12.2021 по 04.03.2024 відповідач надав, а позивач прийняв наступні послуги з впровадження ФАЗИ 3:

- субфаза № 2 (Встановлення, інтеграція, перехід на нову платформу. Розробка звітів);

- субфаза № 3 (користувацьке приймальне тестування);

- субфаза № 4 (Комерційний запуск).

Положеннями пункту 2 Акту приймання-передачі наданих послуг передбачено, що загальна вартість послуг вказаних у п. 1 цього Акту складає 2.390.640,6 грн. з ПДВ.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено строк виконання зобов`язання за Замовленням за Договором, а саме: послуги надані 04.03.2024 замість 14.06.2022, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафної санкції в сумі 27.383.566,30 грн., яка передбачена положеннями пункту 6.2.1 Договору в період з 15.06.2022 по 11.12.2022 включно (180 днів).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так відповідачем, протягом строку дії Договору, надані позивачу та отримані останнім послуги за Договором орієнтовною вартістю 50 млн. грн., що підтверджується доданими відповідачем до відзиву на позов замовленнями та актами приймання-передачі за Договором.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідальність за затримку надання послуг за Договором у вигляді штрафної санкції закрплена пунктом 6.2.1 Договору.

При цьому, відповідно до пункту 2 Замовлення послуги з впровадження мають бути надані щодо визначених у таблиці такого пункту фаз, якою в названому Замовленні є Фаза 2, що також відображено в таблиці, з кінцевим строком виконання - 14.06.2022.

Водночас, як вбачається зі змісту пункту 2 Замовлення сторони не погоджували, що саме послуги з впровадження Фази 3 повинні бути виконані у строки вказані в такому пункті.

Відтак, між сторонами Договору не було погоджено строків надання послуги з впровадження Фази 3, а відповідач не брав на себе зобов`язань щодо надання позивачу послуг з впровадження Фази 3 у строки, визначені пунктом 2 Замовлення.

Таким чином, відповідальність за затримку надання послуг за Договором у вигляді штрафної санкції, яка закрплена пунктом 6.2.1 Договору не може бути застосована до відповідача, враховуючи відсутність факту затримки надання послуг за Договором за Фазою 3, оскільки такий строк встановлений не був.

Водночас, в подальшому сторони Договору дійсно внесли зміни до Замовлення Додатковою угодою, згідно з якими домовились, що за таким Замовленням будуть надані не послуги з впровадження Фази 2, а саме послуги з впровадження Фази 3 на загальну вартість 1.739.145,60 грн., про що свідчить зміст як Акту приймання-передачі наданих послуг (в пункті 1 якого зазначено саме прийняття позивачем послуг за Фазою 3) так і зміст Додаткової угоди (відповідно до пункту 1 якої передбачено: "У зв`язку з неможливістю надання відповідачем всього обсягу послуг з впровадження Фази 3 - щодо реалізації вимог до системи WFM), передбачених пунктом 8 додатку № 9 до Договору та Замовленням, внесені зміни, виклавши пункти 5, 5.1-5.3 Замовлення у такій новій редакції: "Загальна ціна Замовлення складає 1.739.145,60 грн. з ПДВ…".

Відхиляючи доводи позивача в частині заявленого позову суд враховує загальні засади цивільного законодавства, зокрема, добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) - як певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення так і доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium покладено все той же принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, а саме: встановлений між сторонами спору перелік послуг прийнятий позивачем відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг

При цьому, позивач не ставив під сумнів положення Замовлення щодо переліку послуг (Фаза 2) та строків їх виконання (до 14.06.2022) до оформлення між сторонами спору Акту приймання-передачі наданих послуг (04.03.2024), що свідчить про дії позивача, які суперечать попередній поведінці останнього.

Таким чином, вже після припинення дії Договору позивач звертається до суду з даним позовом та вважає, що внаслідок "Формальної помилки" відповідач має нести відповідальність передбачену пунктом 6.2.1 Договору у вигляді сплати штрафної санкції.

При цьому, враховуючи суму послуг за Замовленням та суму штрафної санкції, яка заявлена до стягнення, така обставина свідчить про намір необгрунтованого збагачення позивача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів виконання позивачем умов пункту 3.1.4 Договору, що на думку відповідача свідчить про прострочення кредитора, судом відхилені, оскільки відповідачем не доведено наявність будь яких перешкод у наданні йому відповідного доступу.

Також суд зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, суд прийняв до уваги лише доводи сторін у суттєвих аспектах справи.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29 квітня 2025 року

Cуддя Сергій Балац