Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,
секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,
за участю представників:
Товариства з обмеженою відповідальністю
«Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт» - Федорка О.О.,
Дочірнього підприємства
з іноземною інвестицією «Сантрейд» - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт» та Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт»
до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»
про стягнення 29 865 162, 59 грн,
ТОВ «ТЕП «Горизонт» просить стягнути з ДП «Сантрейд» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 212 000,00 грн.
ДП «Сантрейд» просить стягнути з ТОВ «ТЕП «Горизонт» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 58 800,00 грн
08.04.2025 ТОВ «ТЕП «Горизонт» подало клопотання, у якому просить зменшити ДП «Сантрейд» розмір компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу на 90 %.
14.04.2025 ДП «Сантрейд» подало клопотання, у якому просить зменшити ТОВ «ТЕП «Горизонт» розмір витрат на професійну правничу допомогу на 80%.
ДП «Сантрейд» у судове засідання свого представника не направило, хоча було повідомлено про дату, час і місце судового засідання належним чином, із заявою до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки його представника у судове засідання не зверталося.
Ураховуючи наведене, те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяв про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції за відсутності представника ДП «Сантрейд».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «ТЕП «Горизонт», дослідивши наведені у заявах доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У частині 2 статті 126 ГПК установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК).
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Як свідчать матеріали справи, 23.01.2025 між Адвокатським об`єднанням «Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми «Династія» (АО «ОПО АФ «Династія»; Адвокатське об`єднання) та ТОВ «ТЕП «Горизонт» (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 153, за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів Клієнта та надавати інші види правничої допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (пункт 1.1).
Відповідно до пункту 4.1 договору сторони погодили гонорар Адвокатського об`єднання у розмірі 212 000,00 грн.
Оплата гонорару, передбаченого пунктом 4.1 договору, здійснюється у національній валюті України у наступному порядку: 100 % суми, яка підлягає оплаті на підставі пункту 4.1 договору, не пізніше 5 календарних днів з дня ухвалення рішення Верховним Судом (пункт 4.2 договору).
На підтвердження проведеної оплати витрат на правничу допомогу в розмірі 212 000 грн заявник надав платіжну інструкцію від 03.04.2025 № 163.
Згідно з цим детальним описом загальний час, витрачений адвокатом під час виконання цього договору, становить 56,5 год. Загальна сума, сплачена за договором, 212 000,00 грн. Середня вартість години роботи адвоката згідно з проведеною оплатою і кількістю витраченого часу становить 3 752,21 грн/год.
Також установлено, що 01.06.2022 між Адвокатським об`єднанням «ЕЛ СІ ЕФ» (Об`єднання) та ДП «Сантрейд» (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 70-АО/22, за умовами якого Об`єднання зобов`язалося надавати Клієнту правову допомогу за окремими завданнями Клієнта, а Клієнт зобов`язався оплачувати Об`єднанню винагороду (гонорар) за надання послуг та авансувати або відшкодувати Об`єднанню фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1.1). Сторони погодили, що перелік і обсяг послуг відповідно до кожного завдання, порядок, строки їх надання та винагорода (гонорар) Об`єднання, а також, за потреби, інші умови надання послуг деталізуються сторонами в окремих додаткових угодах та/або додатках до цього договору, що є його невід`ємними частинами (пункт 1.2).
У пункті 1.2 додаткової угоди визначено, що послуги включають розробку стратегії судового захисту прав та інтересів Клієнта, підготовку та подання касаційної скарги, підготовку та подання відзиву на касаційну скаргу в разі її подання іншою стороною, інших необхідних процесуальних документів, представництво інтересів під час судових засідань, ознайомлення з матеріалами справи та вчинення усіх інших необхідних дій для виконання послуг (пункт 1.2).
Вартість послуг, що надаються згідно з пунктом 1.1 цієї додаткової угоди, є фіксованою сумою розмірі еквіваленту в гривні 8 400,00 доларів США з ПДВ, у тому числі: вартість послуг без ПДВ 7 000,00 доларів США та ПДВ 20 % - 1 400,00 доларів США (пункт 2.1).
Оплата послуг, що надаються згідно з цією додатковою угодою, здійснюється Клієнтом на банківський рахунок Об`єднання протягом 10 днів після укладення додаткової угоди та дня виставлення рахунку в гривні за курсом продажу долару США, встановленого АТ «ПУМБ» станом на дату виставлення рахунку Об`єднанням (пункт 2.2).
ДП «Сантрейд» до клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було додано також рахунок на оплату від 07.01.2025 № 3 за договором № 70-АО/22 від 01.06.2022 та додатковою угодою від 19.12.2024 № 24 на суму 360 360,00 грн з ПДВ, а також інформаційне повідомлення про зарахування коштів від 20.03.2025 № 20016281 в сумі 360 360,00 грн.
Водночас у клопотанні про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ДП «Сантрейд» просило стягнути з ТОВ «ТЕП «Горизонт» на свою користь 58 800,00 грн.
ТОВ «ТЕП «Горизонт» і ДП «Сантрейд» дотрималися вимог щодо строків звернення із заявами про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а також подання відповідних доказів, у тому числі на виконання частини 8 статті 129 ГПК, чому передували відповідні заяви, зроблені сторонами у касаційних скаргах та відзивах.
Суд касаційної інстанції при вирішення питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявами ТОВ «ТЕП «Горизонт» і ДП «Сантрейд» ураховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
При цьому на предмет відповідності критеріям, зазначеним у частині 5 статті 129 ГПК, суд має оцінювати поведінку/дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 ГПК.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 169 ГПК).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
ТОВ «ТЕП «Горизонт» у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката за заявою ДП «Сантрейд» просило зменшити їх розмір на 90 %. При цьому позивач зазначив, зокрема, що погоджується з тим, що справа дійсно складна (тобто відповідачем доведено половину критерію, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 126 ГПК) та з тим, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу співмірний з ціною позову (тобто відповідачем доведено відповідність вимог критерію, визначеному пунктом 4 частини 1 статті 126 ГПК). Натомість, на думку позивача, відповідачем не доведено: 1) що дійсно у адвоката відповідача існувала складність виконання робіт послуг (не доведено наявність другої частини критерію, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 126 ГПК; 2) що адвокатом відповідача було витрачено достатню кількість часу під час надання послуг, за який слід сплачувати 58 800,00 грн (не доведено наявність критерію, визначеного пунктом 2 частини 4 статті 126 ГПК).; 3) що адвокатом відповідача надано хоч якийсь обсяг робіт, за який слід платити 58 800,00 грн (не доведено наявність критерію, визначеного пунктом 3 частини 4 статті 126 ГПК). Отже, на думку позивача, є очевидним, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу, які просить стягнути відповідач, є неспівмірними з обсягом роботи, які біли виконані адвокатом відповідача.
Проаналізувавши подані сторонами документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в цій справі, Суд зазначає, що розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим і підтвердженим належними доказами.
З огляду на подані сторонами докази щодо характеру та обсягу наданих адвокатами послуг, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що підтвердженими документально є витрати як позивача так і відповідача на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у сумі 50 000,00 грн, що відповідає принципам розумності у цих правовідносинах, є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та підлягає стягненню з позивача на користь відповідача та з відповідача на користь позивача.
Разом із тим Суд констатує, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, не є обов`язковими для суду касаційної інстанції, тому оцінивши суми витрат, які сторони мотивують лише посиланням на умови договорів про надання правничої допомоги, Суд вважає їх не доведеними, не обґрунтованими і не підтвердженими належними доказами.
Такі висновки узгоджуються з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.С. Берднік
Судді: В.А. Зуєв