ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. Справа№ 910/7041/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від АТ «Державний експортно-імпортний банк України» : Малік Т.І. - за довіреністю №ДП 24701/24-0089 від 04.03.2024;

від АТ «Українська оборонна промисловість» : Гетта Т.М. - за довіреністю №Д/558/2024 від 27.06.2024;

ліквідатор ДП ЗТФ «Таско-Експорт» : Пуговкіна А.В. - за посвідченням №1762 від 10.11.2015.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 (Омельченко Л.В., повний текст ухвали складено та підписано - 30.09.2024)

за заявою Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 (Омельченко Л.В., повний текст ухвали складено та підписано - 30.09.2024), зокрема, затверджено звіт ліквідатора Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 443 421,86 грн; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби в м. Києві на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 247 782,04 грн; стягнуто з Машури Ніни Борисівни на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 19 180,38 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи неможливість здійснити оплату послуг арбітражного керуючого за рахунок авансованих коштів заявником або боржником, або ж за рахунок інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому, беручи до уваги, що рішенням більшістю голосів на зборах, проведених ліквідатором шляхом опитування, вирішено погодити звіт Пуговкіної А.В. щодо нарахованих сум основної грошової винагороди арбітражного керуючого, а також витрат, понесених нею в ході розгляду справи, враховуючи відсутність скарг на дії ліквідатора, які були заявлені учасниками справи та задоволені судом, суд уважає справедливим та таким, що відповідає принципу пропорційності, покласти оплату послуг арбітражного керуючого та відшкодування понесених нею у справі витрат за рахунок коштів кредиторів, пропорційно до розміру задоволених судом кредиторських вимог, а саме:

- Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (2 354 457,08 грн) - 62,42%, що становить у пропорційному відношенні 443 421, 86 грн;

- Головне управління Державної податкової служби в м. Києві (1 315 654,56 грн) - 34,88%, що становить у пропорційному відношенні 247 782, 04 грн;

- ОСОБА_1 (101 684,64 грн) - 2,7%, що становить у пропорційному відношенні 19 180, 38 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20, якою затверджений звіт ліквідатора ДП ЗТФ «Таско-Експорт» Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити ліквідатору ДП ЗТФ «Таско-Експорт» арбітражній керуючій Пуговкіній А.В. в затверджені звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень; відмовити ліквідатору ДП ЗТФ «Таско-Експорт» арбітражній керуючій Пуговкіній А.В. в задоволені вимог про стягнення з кредиторів суми в розмірі 710 384,28 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановлена в результаті неравильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції невстановив належним чином обставини справи, ненадав оцінки доводам Банку та залишив поза увагою відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження здійснення арбітражним керуючим витрат, неврахував фактично вчинених арбітражним керуючим дій у ліквідаційній процедурі, суд здійснив формальний підхід до наданих Банком заперечень, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

30.01.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду арбітражної керуючої Пуговкіної А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрексімбанк», в якому остання просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 апеляційну скаргу у справі № 910/7041/20 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді: Доманська М.Л., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 у справі № 910/7041/20 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7041/20 за заявою Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско -Експорт» про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

28.10.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору та докази надіслання.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/873/24 від 25.11.2024 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 19.11.2024 про звільнення у відставку судді Полякова Б.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7041/20.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 апеляційну скаргу у справі № 910/7041/20 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у справі № 910/7041/20 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

16.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7041/20.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4888/24 від 17.12.2024 у зв`язку із перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7041/20.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 апеляційну скаргу у справі № 910/7041/20 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Коротун О.М., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі № 910/7041/20, зокрема, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 залишено без руху.

30.12.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшло клопотання. Суд приймає дане клопотання, як заяву про усунення недоліків.

Слід зазначити, що головуючий суддя Отрюх Б.В. перебував у відпустці з 23.12.2024 до 13.01.2025 (включно).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі № 910/7041/20, зокрема, задоволено клопотання Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7041/20; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 призначено на 17.02.2025.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/539/25 від 12.02.2025 у зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7041/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/7041/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/7041/20 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/7041/20, поміж іншого, розгляд Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 відкладено на 16.04.2025.

07.04.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» арбітражної керуючої Пуговкіни Алли Валеріївни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 року у справі № 910/7041/24 задоволено клопотання ліквідатора Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» арбітражної керуючої Пуговкіни Алли Валеріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Явка представників учасників справи

16.04.2025 у судове засідання з`явились представники АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Українська оборонна промисловість» та ліквідатор ДП ЗТФ «Таско-Експорт».

Інші учасники справи у судове засідання 16.04.2025 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Українська оборонна промисловість» та ліквідатор ДП ЗТФ «Таско-Експорт».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 16.04.2025 представники АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Українська оборонна промисловість» та ліквідатор ДП ЗТФ «Таско-Експорт» надалт свої пояснення стосовно поданої апеляційної скаги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7041/20 про банкрутство Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна фірма «ТАСКО-експорт».

Ухвалою попереднього засідання суду від 13.01.2021 було визнано конкурсними кредиторами Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «ТАСКО-Експорт» (ідентифікаційний номер: 22971632): Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код: 00032112) на суму 4 204,00 грн - перша черга; Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код: 43141267) на загальну суму 1 315 654,56 грн, а саме: 4 204,00 грн - перша черга; 50 649,91 грн - друга черга; 973 566,87 грн - третя черга; 287 233,78 грн - шоста черга; ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на суму 101 684,64 грн - перша черга, окремо внесено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код: 00032112) на суму 2 098 648,03 грн як такі, що забезпечені заставою майна боржника, зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражну керуючу Пуговкіну А.В. сформувати реєстр вимог кредиторів відповідно до Ухвали попереднього засідання у справі.

31.05.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено офіційне оприлюднення інформації про оголошення про визнання Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «ТАСКО-Експорт» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі № 910/7041/20. Ліквідатором Боржника призначено Пуговкіну Аллу Валеріївну (свідоцтво №1743 від 10.11.2015).

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 20.07.2022 було визнано кредитором Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «ТАСКО-Експорт» (ідентифікаційний код: 22971632) Акціонерне товариство «Державний експортно- імпортний банк України» на загальну суму 251 605, 05 грн, а саме: 4 692,00 грн - перша черга; 246 913,05 грн - четверта черга.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 (Омельченко Л.В., повний текст ухвали складено та підписано - 30.09.2024), зокрема, затверджено звіт ліквідатора Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 443 421,86 грн; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби в м. Києві на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 247 782,04 грн; стягнуто з Машури Ніни Борисівни на користь арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни 19 180,38 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20, якою затверджений звіт ліквідатора Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити ліквідатору Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» арбітражній керуючій Пуговкіній А.В. в затверджені звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень; відмовити ліквідатору Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» арбітражній керуючій Пуговкіній А.В. в задоволені вимог про стягнення з кредиторів суми в розмірі 710 384,28 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

29.05.2024 від ліквідатора банкрута арбітражної керуючої Пуговкіної А.В. надійшла заява про стягнення з кредиторів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «ТАСКО-Експорт» основної грошової винагороди у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна боржника у справі про банкрутство та відшкодування здійснених витрат.

Ухвалою суду від 30.05.2024 було призначено розгляд заяви ліквідатора банкрута арбітражної керуючої Пуговкіної Алли Валеріївни про стягнення з кредиторів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «ТАСКО-Експорт» основної грошової винагороди у зв`язку з виконанням повноважень розпорядника майна боржника у справі про банкрутство та відшкодування здійснених витрат.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів ( у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Так, з поданого арбітражною керуючою Пуговкіною А.В. звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період виконання нею повноважень з 31.05.2021 по 30.04.2024 у справі вбачається, що розмір основної грошової винагороди ліквідатора, з урахуванням встановленого розміру мінімальної заробітної плати за кожен рік, складає 692 980,70 грн, а розмір витрат, понесених нею у зв`язку з виконанням повноважень у справі, складає за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 - 28 067,57 гривень.

Як вбачається з поданого ліквідатором банкрута звіту, 18 квітня 2024 року на адреси кредиторів ліквідатором Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» Пуговкіною А.В. були направлені запити (вих. № 95/01-21; № 96/01-21; 97/01-21; 98/01-21 від 18.04.2024) про проведення засідання комітету кредиторів в порядку опитування, відповідно до абз. 3 п. 1-6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства.

У зазначеному запиті було запропоновані наступні питання:

- схвалення звіту ліквідатора про проведену ліквідаційну процедуру та ліквідаційного балансу Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт»;

- схвалення звіту ліквідатора банкрута про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат за підсумками процедури ліквідації Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт».

Станом на 30.04.2024 (кінцевий строк для відповіді) відповідь надійшла від:

- Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - (дорадчий голос)відповідь вих. № б/н від 30.04.2024 (вхідн. № 84/01-21 від 30.04.2024), підписана представником Малік Тетяною Іванівною, яка діє на підставі довіреності від 04.03.2024 № ДП24701/24-0089, де викладена позиція представника кредитора, яка зазначає, що звіт не підлягає затвердженню, а роботу ліквідатора вважає незадовільною, що обґрунтовує наступним. Звіт ліквідатора не відповідає вимогам ч. 1 ст.65 КУзПБ, документи подано не в повному обсязі. Ліквідатором не виконувалися свої обов`язки належним чином всупереч ч. 4 ст. 61 КУзПБ, всі звіти ліквідатора є ідентичними, фактично містять ту саму інформацію, що свідчить про копіювання звітів та бездіяльність ліквідатора. У частині пошуку майна ліквідатор обмежився надсиланням ряду запитів до державних органів, отриманням відповідей на ці запити, а з поданих ліквідатором звітів вбачається, що починаючи з липня 2021 року ліквідатором не вживалися жодні інші дії, спрямовані на пошук активів Боржника, оскільки саме по собі направлення запитів чи отримання витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно дає лише змогу констатувати наявність чи відсутність того чи іншого майна у власності Боржника в момент звернення. Станом на дату подання звіт ліквідатором так і не встановлені обставини/причини невиконання контрактів, укладених між Боржником та Урядом Індії, грошова виручка за якими виступила заставою Акціонерного товариства «Укрексімбанк». Відкрите кримінальне провадження лише на початку 2023 за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме після скарг заставного кредитора на бездіяльність ліквідатора. До звітів про витрати арбітражного керуючого, які направлялися на адресу кредиторів за весь період процедури ліквідації, не додано жодного доказу щодо здійснення таких витрат (ані проїзні квітки, ані поштові чеки, ані інші первинні документи, що підтверджують здійснення витрат). Крім того, до витрат арбітражного керуючого у справі № 910/7041/20, що підлягають відшкодуванню, включені витрати на заправку автомобіля фіск. чек № 246261 (586,40 грн.); фіск. чек № 102 90130 (500,10 грн); фіск. чек № (575,99 грн); фіск. чек № 97(529,80 грн).

При цьому, такі суми не обґрунтовані та не підтвердженими відповідними доказами, зокрема, в частині зазначення початкового та кінцевого пункту призначення, відстані між такими пунктами, виду транспортного засобу та витрати палива саме для цього виду транспортного засобу, фактично використаний об`єм палива. Ліквідатором до витрат у даній справі включені витрати на канцтовари, інші витрати, де серед іншого зазначено заправка картриджу, купівля канцтоварів, паперу. При цьому, такі засоби як принтер, канцелярські приладдя використовуються ліквідатором не тільки у справі № 910/7041/20, а в інших справах, а докази на підтвердження таких витрат, як то фарба у картриджі на роздруківку документів саме у цій справі, ліквідатором на підтверджена, не зазначено який саме об`єм фарби витрачено саме у справі № 910/7041/20, яким чином обиралась фарба, виходячи з цінової політики існуючих фарб для певного виду принтеру. Витрати, які просить відшкодувати ліквідатор, нараховані з 31.05.2021 по 30.04.2024. Однак, звіт про витрати (без доказів щодо їх здійснення) ліквідатором надсилався на адресу кредитора ще у грудні 2023 (станом на 31.12.2023). Наведена вище бездіяльність ліквідатора, на думку кредитора, свідчить про неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на неї законом обов`язків, фактично за три роки ліквідаційної процедури арбітражний керуючий займалась листуванням та підготовкою процесуальних документів, що в цілому за своїми об`ємами роботи не свідчить

про виконання ліквідатором своїх обов`язків кожного робочого дня протягом трьох років, що, в свою чергу, не може свідчити про належне виконання обов`язків ліквідатора банкрута;

- Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» (дорадчий голос) відповідь вих. № UOP2.2-3609 від 29.04.24 (вхідн. № 83/01-21 від 29.04.24), підписана представником Гетта Тетяною Миколаївною, яка діє на підставі довіреності від 30.06.2023 № Д-409/2023, де викладена позиція щодо запропонованих ліквідатором Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» питань, яка зводиться до того, що Товариство підтримує пропозицію ліквідатора схвалити звіт ліквідатора про проведену ліквідаційну процедуру та ліквідаційний баланс Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт».

Стосовно звіту ліквідатора про нарахування та виплату основної грошової винагороди у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора та звіту про відшкодування витрат у справі про банкрутство, заперечення в Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» відсутні.

Крім того, 13.05.2024 Пуговкіною А.В. також долучено відповідь кредитора з вирішальним голосом - ГУ ДПС у м. Києві, з якої вбачається, що кредитор проголосував «за» схвалення звіту Пуговкіної А.А. про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень.

Згідно ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноваженьрозпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

При цьому, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався.

У той же час, вбачається, що за результатами голосування кредиторів з питання затвердження звіту арбітражної керуючої Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат за підсумками процедури ліквідації Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт»: «ЗА» - 1024 голосів членів комітету кредиторів; «ПРОТИ» 0 голосів членів комітету кредиторів; «УТРИМАЛИСЯ» 0 голосів членів комітету кредиторів.

Отже, рішення більшістю голосів було прийнято.

Відтак, враховуючи встановлені вище обставини, суд першоїінстанції дійшов висновку про затвердження звіту ліквідатора Державного підприємства «Зовнішньоторговельна» фірма «Таско-Експорт» арбітражної керуючої Пуговкіної А.В. про нарахування та виплату основної грошової за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 692 980,7 гривень та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство № 910/7041/20 за період з 31.05.2021 по 30.04.2024 в сумі 28 067,57 гривень.

Як вбачається зі Звіту ліквідатора банкрута, у ліквідаційній процедурі не виявлено майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, за рахунок яких можливо було б сплатити винагороду арбітражному керуючому.

Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Виходячи з аналізу наведених норм у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

За таких обставин, враховуючи неможливість здійснити оплату послуг арбітражного керуючого за рахунок авансованих коштів заявником або боржником, або ж за рахунок інших джерел для покриття витрат на виплат винагороди арбітражному керуючому, беручи до уваги, що рішенням більшістю голосів на зборах, проведених ліквідатором шляхом опитування, вирішено погодити звіт Пуговкіної А.В. щодо нарахованих сум основної грошової винагороди арбітражного керуючого, а також витрат, понесених нею в ході розгляду справи, враховуючи відсутність скарг на дії ліквідатора, які були заявлені учасниками справи та задоволені судом, суд першої інстанції дійшов до висновку про покладення оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування понесених нею у справі витрат за рахунок коштів кредиторів, пропорційно до розміру задоволених судом кредиторських вимог, а саме:

- Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (2 354 457,08 грн) - 62,42%, що становить у пропорційному відношенні 443 421, 86 грн;

- Головне управління Державної податкової служби в м. Києві (1 315 654,56 грн) - 34,88%, що становить у пропорційному відношенні 247 782, 04 грн;

- ОСОБА_1 (101 684,64 грн) - 2,7%, що становить у пропорційному відношенні 19 180, 38 грн.

Стосовно доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат. (Вищевказана правова позиція наведена у постанові КГС у складі ВС від 14.12.2021 у справі № 902/626/20).

Якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав.

Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) у справах про банкрутство залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ у випадках, якщо кредитори не утворюють за власною ініціативою фонду оплати послуг ліквідатора та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство має бути завершеним (Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011).

Таким чином, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/7041/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 910/7041/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко