РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.05.2025Справа № 910/16199/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» (02224, м. Київ, пр. Червоної Калини, 5) до фізичної особи - підприємця Олійник Галини Миколаївни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 36 885,00 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.12.2024 в системі «Електронний суд» представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» сформовано позовну заяву до фізичної особи - підприємця Олійник Галини Миколаївни про стягнення заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2022 у розмірі 36 885,00 грн та була передана 31.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2025 позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» залишено без руху.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 08.01.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21.02.2025 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано заяву фізичної особи - підприємця Олійник Галини Миколаївни про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Остання обґрунтована тим, що на адресу відповідача не надходило, а ні матеріалів справи від позивача, а ні ухвали про відкриття провадження. Кабінету в електронному суді також раніше не мала. Відповідач взнала про провадження випадково, коли зайшла в Дію.

21.02.2025 в системі «Електронний суд» відповідачем сформовано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги повністю з наступних причин:

наявність погодженого з ОСББ "Мотозаводець - 6" листа-клопотання від 01.03.2022 про тимчасове звільнення від орендної плати. По причині призупинення господарської діяльності з початку повномасштабного вторгнення і введення військового стану в Україні, був поданий лист-клопотання який був погоджений.

Ухвалою суду від 28.02.2025 заяву фізичної особи - підприємця Олійник Галини Миколаївни про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву задоволено та прийнято відзив на позовну заяву, долучено його до матеріалів справи.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

31.12.2022 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» (далі - Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Олійник Галиною Миколаївною (далі - Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №5/1-1 (далі - Договір оренди), відповідно до умов п.1.1 якого предметом договору є нежитлове приміщення площею 23,34 кв.м., що належить «Орендодавцю» і знаходиться на першому поверсі І - під`їзд в буд.5 по проспекту Володимира Маяковського в м. Києві, як на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Мотозаводець-6» від 27 вересня 2017р., протокол №27/09, «Орендодавець» передає, а «Орендар» приймає в строкове платне володіння та користування для розміщення ательє по пошиву та ремонту одягу.

Об`єкт оренди відповідає технічним, санітарно-гігієнічним та іншим умовам, необхідним для діяльності «Орендаря», згідно діючих нормативних актів.

Строк орендного користування приміщенням становить 1 рік з моменту підписання Акту прийому-передачі (п. 2 розділу 2 Договору).

Пунктом 1 розділу 3 Договору передбачено, що Орендна плата за користування приміщенням визначається «Сторонами» на умовах домовленості. Вартість оренди за 1 кв.м. приміщення на момент укладання Договору складає 150 грн. на місяць. Орендна плата за всю площу орендованого приміщення становить 3501 грн. на місяць.

У відповідності до п. 4 розділу 3 Договору, Орендна плата вноситься «Орендарем» щомісячно і в повному обсязі не пізніше 20-го числа поточного місяця, незалежно від наслідків господарської діяльності «Орендаря».

У разі припинення (розірвання) Договору оренди «Орендар» сплачує орендну плату до дня повернення приміщення та майна за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє «Орендаря» від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, що передбачені цим Договором (п. 5 розділу 3 Договору).

У відповідності до пункту 1-2 Розділу 7 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Термін дії цього договору починається з моменту його укладення та закінчується 31.12.2023.

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до акту прийому-передачі приміщення в оренду до договору оренди нежитлового приміщення№5/1-1 від 31.12.2022, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 23,34 кв.м., що належить «Орендодавцю» і знаходиться на першому поверсі І - під`їзд в буд. 5 по проспекту Володимира Маяковського в м. Києві.

07.05.2024 року Позивач звернувся до Відповідача з вимогою виконати умови Договору, сплатити борг шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСББ «Мотозаводець-6» у розмірі 31 456,47 грн.

У своїх запереченнях викладених у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про наявність погодженого з ОСББ "Мотозаводець - 6" листа-клопотання від 01.03.2022 про тимчасове звільнення від орендної плати.

З означеного листа прохання від 01.03.2022 вбачаться, що Орендар звернувся до Орендодавця з проханням:

- тимчасово звільнити від орендної плати. Звільнення від орендної плати просив застосувати, починаючи з 01.03.2022 та до закінчення військового стану;

- розглянути можливість тимчасового скасування будь-яких штрафних санкцій передбачених договором, що нараховуються за несвоєчасну або неповну виплату орендних платежів за користування Об`єктом.

Означений лист містить відмітку про його отримання 01.03.2022.

Оскільки на думку позивача відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано в повному обсязі, у відповідача перед позивачем обліковується основна заборгованість в розмірі 31456,47 грн.

У зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача основний борг - 31456,47 грн; 3% річних - 1498,10 грн; інфляційні втрати - 3901,27 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 4 розділу 3 Договору, Орендна плата вноситься «Орендарем» щомісячно і в повному обсязі не пізніше 20-го числа поточного місяця, незалежно від наслідків господарської діяльності «Орендаря».

Судом було встановлено, що заборгованість у відповідача перед позивачем виникла за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року по договору оренди № 5/1-1 від 31.12.2022 р. та складає 31 456,47 грн з урахуванням часткових оплат здійснених 17.10.2023 на суму 3518,51 грн, 12.12.2023 на суму 3518,51 грн та 12.12.2023 на суму 3518,51 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем не було сплачено суму заборгованості в розмірі 31 456,47 грн., а тому просить стягнути з відповідача вказану суму основної заборгованості.

Будь-яких доказів про сплату вказаної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Стосовно заперечень відповідача, що викладених у відзиві на позовну заяву, а саме про наявність погодженого з ОСББ "Мотозаводець - 6" листа-клопотання від 01.03.2022 про тимчасове звільнення від орендної плати, суд зазначає наступне.

З означеного листа прохання від 01.03.2022 вбачаться, що Орендар звернувся до Орендодавця з проханням:

- тимчасово звільнити від орендної плати. Звільнення від орендної плати просив застосувати, починаючи з 01.03.2022 та до закінчення військового стану;

- розглянути можливість тимчасового скасування будь-яких штрафних санкцій передбачених договором, що нараховуються за несвоєчасну або неповну виплату орендних платежів за користування Об`єктом.

Разом з тим жодного погодження означеного прохання з боку Орендодавця в матеріалах справи відсутні, відповідачем таких доказів також не надано суду.

Окрім того відповідно до п. 3 розділу 8 Договору передбачено, що зміни до Договору можуть бути внесені тільки в письмовій формі шляхом укладання Додаткових угод до Договору, які є його невід`ємною частиною.

В матеріалах справи відсутні будь-які додаткові угоди.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов`язання, обумовлені договором оренди, та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості в розмірі 31456,47 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 1498,10 грн. 3% річних, 3901,27 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд зазначає, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, судом встановлено, що останні здійснено не вірно оскільки позивачем не врахована

п. 4 розділу 3 Договору, у відповідності до якого орендна плата здійснюється не пізніше 20-го числа поточного місяця, а відтак прострочення у відповідача виникло з 21 числа та за розрахунком суду до стягнення підлягає інфляційні нарахування у розмірі 3829,80 грн. та 3% річних у розмірі 1372,93 в іншій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пункт 3 частини другої ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Частиною першою ст. 77 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Судові витрати, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 2422,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн (відповідно до платіжної інструкції №1841 від 30.09.2024), тобто внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Поміж тим в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Олійник Галини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» (02224, м. Київ, пр. Червоної Калини, 5, ) 31456 (тридцять одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн 47 коп. сума основної заборгованості, 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 93 коп. 3% річних, 3829 (три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) грн. 80 коп. - інфляційні втрати та судовий збір у розмірі 2407 (дві тисячі чотириста сім) грн 57 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2025

Суддя Владислав ДЕМИДОВ