ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" квітня 2025 р. Справа №924/1246/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", м. Запоріжжя

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м Нетішин

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду Державного майна України, м. Київ

про стягнення 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних, 315046,83 грн. - інфляційних втрат

За участю представників:

від позивача: Малахова Г.О. згідно довіреності №10/2-12 від 22.01.2025р.

від відповідача: Шадрін І.О. згідно витягу з ЄДР

від третьої особи: Стецюк Т.Л. згідно витягу з ЄДР

У судовому засіданні, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення. Скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення оголошено 21.04.2025р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 24.12.2021р. відкрито провадження у справі №924/1246/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.01.2022р. продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та відкладено підготовче засідання.

До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд Державного майна України згідно ухвали суду від 27.06.2023р.

У судовому засіданні 09.02.2022р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних, 315046,83 грн. - інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. в частині здійснення повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.

Штраф нарахований з посиланням на п. 9.6 договору, а 3% річних і інфляційні втрати нараховано з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимог. Погоджуючись з наявністю основного боргу за договором від 28.05.2019р. та його розміром у сумі 988325,21 грн., посилається на неможливість своєчасної оплати у зв`язку з важким фінансовим становищем, яке виникло внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин. Вказує про наявність заборгованості інших юридичних осіб перед відповідачем, а також те, що значна частина коштів спрямовувалась для оплати невідкладних першочергових платежів в бюджет, забезпечення безпеки в роботі АЕС та для проведення позапланових закупівель, з метою забезпечення карантинних заходів, запроваджених у зв`язку зі складною епідеміологічною ситуацією у світі, спричиненою розповсюдженням поширення коронавірусу.

Наведені обставини, на переконання відповідача, свідчать про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду у разі його ухвалення про повне або часткове задоволення вимог.

З приводу стягнення суми штрафу, відповідач просить застосувати річну позовну давність, вважаючи, що позивач її пропустив, а розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вважає проведеним математично неправильними методами і формулами обрахунку.

Третя особа - Фонд Державного майна України надав пояснення від 23.08.2023р. з приводу поданого позову, згідно яких позов підтримав в повному обсязі. Посилаючись на Закон України "Про Фонд державного майна України", Закон України "Про управління об`єктами державної власності", відмічає, що Фонд Державного майна України здійснює управління корпоративними правами держави в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" у розмірі 42,09%. Відповідач, у свою чергу, не виконав в повній мірі свої договірні зобов`язання, тому, вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У поясненнях, наданих 25.02.2025р., третя особа - Фонд Державного майна України, надав позицію з приводу виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, звертаючи увагу на те, що відповідач буде мати можливість виконання судового рішення після зняття мораторію у примусовому порядку. Посилаючись на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187, вказує, що встановлений у ньому мораторій (заборона) поширюється на виконання грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або особи, визначені наявністю певних обставин. Отже, дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. Вказує, що з моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в Постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання. Подібний висновок наведено в постановах Верховного Суду України від 30.05.2023р. у справі №925/1248/21, від 09.08.2023р. у справі №922/1589/22, від 29.11.2023р. у справі №910/3422/22.

Позивач у клопотанні від 30.10.2024р. надав погодження на відстрочку виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

У додаткових поясненнях від 24.03.2025р. позивач відмічає, що мораторій на виконання грошових зобов`язань не обмежує право кредитора на розгляд судом заявлених законних вимог про стягнення боргу. З огляду на положення Основного закону України та Указу Президента не обмежено право особи шляхом звернення до суду захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55 Конституції України).

У додаткових поясненнях від 25.11.2024р. відповідач посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187, підтримав позицію з приводу відмови у позові.

Відповідач подав заяву від 19.01.2024р. про заміну сторони - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" () на утвореного в результаті його реорганізації (перетворення) правонаступника акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ().

Розглянувши заяву відповідача, судом приймається до уваги наступне.

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідно до Закону України "Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" перетворено на акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства, НАЕК "Енергоатом" припиняється одночасно із державною реєстрацією товариства.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1420 від 29.12.2023р. "Про утворення акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" вирішено:

- (п. 1) утворити акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ();

- (п. 3) установити, що товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства: відокремлені підрозділи державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

11.01.2024р. проведено державну реєстрацію утворення юридичної особи - акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () у результаті перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (), та державну реєстрацію припинення юридичної особи - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в результаті його реорганізації (перетворення) у акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, судом приймається до уваги, що ідентифікаційний код юридичної особи, яка являється відповідачем у даній справі та ідентифікаційний код юридичної особи, яка являється правонаступником відповідача, один і той самий (24584661), а ідентифікаційний код є основною ознакою, яка ідентифікує суб`єкта господарювання - юридичну особу, він зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.

Як передбачено ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про заміну сторони на правонаступника та вважає за необхідне замінити відповідача по справі - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" () на утвореного в результаті його реорганізації (перетворення) правонаступника акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ().

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, погоджуючись на відстрочку виконання рішення до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

У судовому засіданні представник відповідача у випадку задоволення позову не заперечував щодо відстрочки виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію позивача та наполягав на задоволенні позову.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

28.05.2019р. між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція"), як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-інженерний центр "ЗТЗ-сервіс", як виконавцем, укладено договір про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС роботи за темою: ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 "Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (п. п. 1.1, 1.3 договору).

Кінцевий розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 45 календарних днів з дати підписання сторонами окремого за кожним етапом акту здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до етапів, визначених в "Календарному плані" (пп. 4.1.3 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено місце виконання робіт: м. Нетішин, Хмельницької обл., ВП ХАЕС.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здати виконані роботи замовнику з оформленням звітної документації та акта виконаних робіт та має право отримати за виконані роботи оплату в розмірах і в строки, що передбачені цим договором (пп. 5.1.14, 5.2.2 договору).

Згідно з пп. 5.3.1, пп. 5.3.3 договору замовник зобов`язується прийняти від виконавця виконані роботи, якщо вони відповідають умовам договору; оплатити виконані роботи у порядку та строки, передбачені цим договором.

У п. 9.6 договору сторони погодили, що за порушення зазначених в договорі термінів оплати за фактично виконані роботи, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю за прострочення понад тридцять днів штраф в розмірі семи відсотків від несплаченої суми.

03.12.2019р. сторонами підписано та скріплено відтисками печаток акт №1 здачі-приймання виконаних робіт по першому етапу по договору від 28.05.2019р. про те, що виконавцем виконані роботи по першому етапу робіт "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1" встановлених на ВП Хмельницька АЕС. Вартість виконаних виконавцем робіт складає 2633604,34 грн., у тому числі витрати на відрядження становлять 545810,00 грн. Крім того, ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Всього з ПДВ - 3160325,21 грн.

Також, в акті зазначено, що під час ремонту використано матеріалів поставки замовника (на безоплатній основі) на суму 371198,88 грн. З урахуванням отриманого 05.08.2019р. авансу від замовника у розмірі 632065,00 грн. з ПДВ підлягає оплаті за виконані роботи сума 2528260,21 грн., в тому числі ПДВ 20% у сумі 421376,70 грн.

18.05.2020р. сторонами підписано та скріплено відтисками печаток акт №2 здачі-приймання виконаних робіт по другому етапу по договору №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. за травень 2020 року, згідно з яким виконавцем за договором №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. виконані роботи по другому етапу робіт "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1" встановлених на ВП Хмельницька АЕС (ДК 0Д6-2010 код 33.14). Вартість виконаних виконавцем робіт складає 2633604,34 грн., у тому числі витрати на відрядження становлять 545810,00 грн. Крім того, ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Всього з ПДВ - 3160325,21 грн. Також, в акті зазначено, що під час ремонту використано матеріалів поставки замовника (на безоплатній основі) на суму 438898,40 грн. Підлягає оплаті за виконані роботи сума 3160325,21 грн., в тому числі ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Акт містить перелік документів, складених за результатами виконаних робіт.

Згідно п. 4.1.3 договору кінцевою датою проведення розрахунку за перший етап виконаних та прийнятих робіт є 17.01.2020р., по другому етапу 03.07.2020р.

Відповідно до п. 4.1.2 договору замовник сплатив для виконавця попередню оплату (аванс) за виконання робіт за договором у сумі 632065,00 грн. з ПДВ платіжним дорученням від 05.08.2019р. №5634.

Вартість наведених у акті №1 робіт у розмірі 2528260,21 грн. оплачена повністю замовником для виконавця 5-ма платіжними дорученнями від 20.03.2020р. №2026 на суму 120000,00 грн., від 01.04.2020р. №2325 на суму 525000,00 грн., від 15.05.2020р. №3585 на суму 600000,00 грн., від 07.12.2020р. №8384 на суму 495000,00 грн., від 23.02.2021р. №1461 на суму 788260,21 грн.

Вартість наведених у акті №2 робіт у розмірі 2528260,21 грн. оплачена замовником для виконавця частково у сумі 2172000,00 грн. 11-ма платіжними дорученнями від 23.02.2021р. №1460 на суму 212000,00 грн., від 14.04.2021р. №2891 на суму 801000,00 грн., від 26.04.2021р. №3457 на суму 102000,00 грн., від 28.04.2021р. №3539 на суму 99000,00 грн., від 13.05.2021р. №3923 на суму 100000,00 грн., від 14.05.2021р. №3948 на суму 50000,00 грн., від 25.05.2021р. №4213 на суму 100000,00 грн., від 04.06.2021р. №4590 на суму 100000,00 грн., від 25.06.2021р. №4896 на суму 50000,00 грн., від 17.08.2021р. №6323 на суму 318000,00 грн., від 28.08.2021р. №6685 на суму 240000,00 грн.

Відповідач повністю оплатив виконані роботи по акту №1 на суму 2528260,21 грн., а виконані по акту №2 роботи оплачені частково на суму 2172000,00 грн.

Борг відповідача перед позивачем за виконані роботи склав 988325,21 грн.

За неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем нараховано 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних (за період з 01.08.2020р. по 10.12.2021р.), 315046,83 грн. - інфляційних втрат (за період серпень 2020 р. листопад 2021р.).

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 882 ЦК України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За загальним правилом, згідно ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Зі змісту умов укладеного між сторонами договору про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. вбачається, що позивач зобов`язався виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС капітальний ремонт шунтуючих реакторів, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (п. п. 1.1, 1.3 договору).

Факт належного виконання позивачем умов договору в частині виконання робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання виконаних робіт №1 від 03.12.2019р., №2 від 18.05.2020р.

Відповідач, підписавши акти без будь-яких зауважень із зазначенням відсутності претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт, підтвердив, що роботи виконано в повному обсязі та погодив їх вартість.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати робіт передбачений пунктом 4.1.3 договору:

- за актом №1 розпочав свій перебіг з 04.12.2019р. і закінчився 18.01.2020р. (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 19.01.2020р. (перший день прострочення оплати),

- за актом №2 розпочав свій перебіг з 19.05.2020р. (перший день 45-тиденного строку для оплати) і закінчився 02.07.2020р. (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 03.07.2020р. (перший день прострочення оплати).

Наявні в матеріалах справи платіжні інструкції свідчать про те, що відповідач повністю оплатив для позивача виконані роботи за договором по акту №1 на суму 2528260,21 грн., а виконані по акту №2 роботи оплачені відповідачем частково на суму 2172000,00 грн.

Відтак, відповідач, являючись боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму основного боргу в розмірі 998325,21 грн.

З врахуванням викладеного вище, позовні вимоги в частині стягнення 998325,21 грн. основного боргу заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати боргу, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків, встановлених договором або законом згідно ст. 611 Цивільного кодексу України.

Сплата неустойки, якою серед іншого є штраф, являється наслідком порушення виконання зобов`язання (п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторони у договорі від 28.05.2019р. (п. 9.6) передбачили нарахування штрафу за порушення термінів оплати за фактично виконані роботи, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт, за прострочення понад тридцять днів в розмірі семи відсотків від несплаченої суми.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявленого до стягнення штрафу та встановлено, що нарахування штрафу здійснено у можливих розмірах та арифметично вірне, з огляду на що вимоги про стягнення 221222,77 грн. - 7% штрафу є правомірними.

З приводу заяви відповідача на пропуск строку річної позовної давності щодо стягнення штрафу відмічається наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність застосовується, зокрема, до вимог про стягнення штрафу та встановлюється тривалістю в один рік, перебіг якої, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

У даному випадку судом враховується, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин.

02.04.2020р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVDD-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 червня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020р.

З огляду на вище викладене, у період дії в Україні карантину, строк позовної давності продовжується на строк дії карантину. Тому, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлення до стягнення штрафу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду України від 19.06.2019р. у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду України від 04.10.2019р. у справі №915/880/18, від 26.09.2019р. у справі №912/48/19, від 18.09.2019р. у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду України від 05.07.2019р. у справі №905/600/18).

При перевірці здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат враховується практика Верховного Суду України у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду України, наведена у постанові від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19.

У вказаній вище постанові Верховного Суду України зазначено, що на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць. З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Суд, враховуючи методику розрахунку, надану Верховним Судом України, здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що вказані нарахування здійснені у можливих межах, арифметично вірні, з огляду на що вимоги про їх стягнення є правомірними та обгрунтованими.

Судом також відмічається, що згідно ст. 1 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про санкції", підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України "Про санкції", видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (пункт 5); заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом (пункт 10).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про санкції", рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Отже, Радою національної безпеки та оборони України приймаються рішення про обмежувальні заходи (санкції) щодо певних фізичних та юридичних осіб і таке рішення вводиться в дію відповідним указом Президента України.

Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, тому не містить загальнообовязкових правил поведінки, а з урахуванням рішення РНБО, введеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду України у справі №990/270/23 від 01.02.2024р.).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", зареєстроване в реєстрі з кодом 13605779 в м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, 11).

Засновниками (учасниками) вказаної юридичної особи являється Фонд Державного майна України (код 00032945) з розміром частки в статутному капіталі 1353961,30 грн. та акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод" з розміром частки статутного капіталу 544528,70 грн., а кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи є фізична особа ОСОБА_1 .

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеним в дію Указом Президента України №850/2023 від 23.12.2023р., передбачено списки юридичних осіб (Додаток 2) та фізичних осіб (Додаток 1), до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Як вбачається з Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки, ОСОБА_1 не включений до переліку фізичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Як вбачається з Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки, товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" і акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод" не включені до переліку юридичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" (пп. 1 п. 1) для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): - громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; - юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації; - юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в Постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також, мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23, від 30.05.2023р. у справі №925/1248/21, від 09.08.2023р. у справі №922/1589/22, від 08.11.2023р. у справі №915/18/23, від 21.11.2023р. у справі №910/14552/22, від 13.03.2024р. у справі №912/909/23).

У застосуванні положень Закону України "Про санкції" Верховний Суд України неодноразово наводив висновки, що у подібних правовідносинах судам належить встановити:

- чи є позивач кредитором (стягувачем), стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції",

- чи є позивач особою, щодо якої Постановою №187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань;

- чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України (постанови Верховного Суду від 05.12.2023р. у справі №910/4052/22, від 21.11.2023р. у справі №910/14552/22, від 08.11.2023р. у справі №915/18/23, від 13.03.2024р. у справі №912/909/23).

При цьому, Верховний Суд України у постанові від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23 зробив висновок, що підстави для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів лише з підстав застосування персональних санкцій до кінцевого бенефіціарного власника позивача відсутні і це не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, відображену у постановах Верховного Суду України, поміж інших, у постанові від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23, відмічає наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", являється юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України.

Позивач не включений до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), відсутнє в переліку і акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод". Так само, не включений до списку фізичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) і ОСОБА_1 .

Натомість, судом звертається увага, що основним засновником юридичної особи позивача, який здійснює управління корпоративними правами держави в статутному капіталі товариства, являється Фонд Державного майна України з розміром частки в статутному капіталі 1353961,30 грн. (42,09%).

Основними завданнями Фонду державного майна України є, поміж іншого, управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління (ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України").

Оскільки позивач у цій справі не є стягувачем стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції", не є особою, щодо якої Постановою Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань, він не підпадає під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, то відсутні й підстави для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів.

Аналогічна правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23, від 26.02.2025р. у справі №910/13078/23, від 05.02.2025р. у справі №906/1514/23.

Підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені належними у справі доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

З приводу заявленого позивачем та підтриманого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" судом відмічається.

Згідно ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на судовий захист.

За наведених вище обставин, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" відстрочення виконання рішення суду для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, а відповідною заявою він лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування, визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, процедури відстрочення виконання судового рішення, тому вважає можливим задовольнити заявлене позивачем та підтримане відповідачем клопотання та відстрочити виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 52, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", м. Запоріжжя до акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м. Нетішин, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду Державного майна України, м. Київ, про стягнення 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних, 315046,83 грн. - інфляційних втрат, задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" (м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, 11, ) 988325,21 грн. (дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста двадцять п`ять гривень двадцять одну копійку) - основного боргу, 221222,77 грн. (двісті двадцять одну тисячу двісті двадцять дві гривні сімдесят сім копійок) - 7% штрафу, 91089,00 грн. (дев`яносто одну тисячу вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок) - 3% річних, 315046,83 грн. (триста п`ятнадцять тисяч сорок шість гривень вісімдесят три копійки) - інфляційних втрат, 24235,26 грн. (двадцять чотири тисячі двісті тридцять п`ять гривень двадцять шість копійок) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Відстрочити виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя В.В. Димбовський