ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року м. Дніпро Справа № 908/2482/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Дрозд Р.Ю.

від відповідача: Погосян С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

в особі філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024 р.

( суддя Науменко А.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 14.11.2024 р. )

у справі

за позовом:

IMPULS ENERGO s.r.o.,

м. Прага, Чеська республіка

до відповідача:

Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

в особі філії "Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція",

м. Енергодар

про стягнення 9 921 431 грн. 31 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

До Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява IMPULS ENERGO s.r.o. до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості у сумі 218 247,70 євро, з яких сума основного боргу - 203 262, 00 євро, розмір відсотків річних - 14 985,70 євро.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024 р. у справі № 908/2482/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь IMPULS ENERGO s.r.o. - 203 262,00 євро основного боргу, 14 973,97 євро відсотків річних, 148 813 грн. 47 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, через систему "Електронний суд", акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення розміру річних та ухвалити нове рішення, з урахуванням позиції Відповідача, зазначеної в даній апеляційній скарзі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024 р. у справі № 908/2482/24 в частині стягнення річних прийняте внаслідок неправильного застосування норм матеріального та порушення процесуального права, при невідповідності висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи.

Водночас, на думку Скаржника, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме, ч. 2 ст. 613 ЦК України.

При цьому Скаржник зазначає, що в Договорі поставки № 271(1)21ЧЕ/53-121-01-21-10785 від 20.10.2021 р. Сторони, на підставі вільного волевиявлення, узгодили обов`язок Постачальника надати Покупцю до здійснення першого платежу за Договором довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування. Таким чином, Позивач повинен був надати Відповідачу довідку у строк з 31.01.2022 р. по 31.03.2022 р. включно. Проте, вищезазначена довідка Позивачем надана не була, в зв`язку з чим ( відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України ) з боку Кредитора наявне прострочення, яке виразилося у невчиненні дій, що встановлені договором, що, в свою чергу, відстрочує виконання зобов`язання на час прострочення кредитора. Доказів надання Відповідачу такої довідки у 2022 або у 2023 роках Позивачем на надано, таким чином прострочення кредитора відбулося до 14.05.2024 р., а з 14.05.2024 р. розпочалося прострочення Боржника, яке склало 113 днів за період з 14.05.2024 р. по 13.09.2024 р., що дорівнює 1 887,83 євро ( 203 262,00 євро х 3% : 365 х 113 днів ).

Скаржник наголошує на тому, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, не врахував умови Договору, а саме, п. 4.5, та ч. 2 ст. 613 ЦК України, в зв`язку з чим стягнув річні за час прострочення кредитора, тобто, більше на 13 086,14 євро.

Скаржник зазначає, що пояснення Позивача щодо надання разом з товаром Довідки про підтвердження податкового резиденства не підтверджені ніякими письмовими доказами. Позивачем не доведена обставина про надання Відповідачу довідки про підтвердження податкового резиденства ні в 2022, а ні в 2023 роках, тобто, до направлення Вимоги № 45875 від 03.05.2024 р. разом з копією довідки, а отже, висновок суду є помилковим та не обґрунтованим, зробленим тільки на поясненнях позивача, не підтверджених належним чином.

На переконання Скаржника висновки суду першої інстанції при ухваленні рішення по справі № 908/2482/24 є необґрунтованими, зробленими на підставі формального підходу суду щодо оцінки доказів, які подані стороною, невідповідних висновків обставинам справи та нормам матеріального права.

У запереченнях на пояснення Позивача, Скаржник звертає увагу, що в апеляційній скарзі не оскаржує факт поставки товару та, відповідно, його прийняття. Позивачем до позовної заяви про стягнення боргу за поставлений товар та відсотків річних була додана лише копія міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) 842910 про отримання 30.01.2022 р. товару за Договором, з якої неможливо встановити який саме товар, в якій кількості та вартості був поставлений. Умовами Договору не передбачено постачання товару разом з довідкою. Товар після отримання проходить вхідний контроль на відповідність умовам Договору та наявним документам. Відсутність довідки в комплекті документів, що поставляються разом з товаром, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування, не є підставою для звернення до Позивача з відповідним листом. Постачальник зобов`язаний до здійснення першого платежу за Договором надати Замовнику довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування. Довідка повинна бути видана компетентним ( уповноваженим ) органом країни нерезидента, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України. Таким чином, Позивач повинен був надати Відповідачу довідку у строк з 31.01.2022 р. по 31.03.2022 р. включно. Усні пояснення представника Позивача в судовому засіданні, як зазначено в рішенні суду, без підтвердження належними письмовими доказами, не повинні братися до уваги при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від IMPULS ENERGO s.r.o. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Позивач посилається на те, що жодних заперечень щодо товару, комплектності товару а ні на момент прийняття товару, а ні до розгляду цієї справи Відповідачем не зазначалось. Строк оплати за поставлений та прийнятий товар за договором поставки № 53-121-01-21-10785 від 20.10.2021 р. настав 31.01.2022 р., а 60-денний строк на оплату визначений договором закінчився 31.03.2022 р.. Відповідачем не надано до суду жодних доказів неможливості виконання свого обов`язку з оплати за отриманий ще у 2022 році товар. Крім того, Відповідачем не доведено, що він об`єктивно був позбавлений можливості виконати грошове зобов`язання за договором без довідки про підтвердження податкового резиденства, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування. Зазначене вказує, що жодні перешкоди у Відповідача з оплати за товар протягом 2,5 років були відсутні.

Крім того, у відзиві Позивач посилається на те, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази наявні у матеріалах справи, надавши їм оцінку у сукупності, з повним дотриманням приписів норм процесуального права ст. ст. 86, 236 ГПК України, вірно застосувавши до правовідносин, що склалися у цій справі норми матеріального права, а саме ст. 613 ЦК України та ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України та правові висновки Верховного Суду дійшов у рішенні до правильних висновків та задовольнив позов у частині стягнення з відповідача відсотків річних.

Позивач також вказує на те, що Відповідачем не вчинено жодних заходів як для витребування такої довідки, що на думку Відповідача є перешкодою оплати за поставлений та прийнятий товар, так і для виконання своїх зобов`язань з оплати за договором. У разі наявності реальних перешкод у виконанні зобов`язання через реальну відсутність довідки Відповідач був зобов`язаний вжити заходів, зокрема, запросити таку довідку у Відповідача. Проте, Відповідач обрав шлях бездіяльності - жодних заходів, необхідних для належного виконання своїх зобов`язань за договором не вжив, чим порушив право позивача на оплату належних йому сум за договором.

Крім того, Позивач зазначає про те, що навіть якщо припустити, що Позивач разом із товаром не надав Відповідачу довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування, то Відповідач а ні у документах по суті, а ні у поясненнях /запереченнях не зазначає та не надає до суду доказів неможливості оплати за поставлений та прийнятий товар без довідки. Отже, довідка, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування є документом, що посвідчує право на звільнення від оподаткування доходів нерезидента. При цьому, довідка, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування не впливає на обсяг зобов`язань Відповідача за договором поставки та не є підставою для відтермінування або ухилення від оплати за договором поставки.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 0.12.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/2482/24.

12.12.2024 р. матеріали справи № 908/2482/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16.12.2024 р., для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, тощо, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 р. визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів: Чус О.В. Мороз В.Ф..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 30.04.2025 р..

Від представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до суду надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2025 р., судове засідання у справі № 908/2482/24, призначене на 30.04.2025 р., вирішено провести з представником Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.04.2025р., у зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція", для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/2482/24, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2025 р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024р. у справі № 908/2482/24.

У судовому засіданні 30.04.2025 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

20.10.2021 р. між IMPULS ENERGO s.r.o. ( Постачальник ) та Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ( Покупець ) було укладено договір поставки № 53-121-01-21-10785, за умовами п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар у відповідності до переліку на загальну суму 203 262, 00 EUR.

Пунктами 1.2, 1.4 передбачено строк поставки - грудень 2021 року. Виробник: KUBISTOOLS s.r.o Чеська республіка.

У відповідності до п. 3.1. договору поставки, - оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 ( шістдесяти ) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Пунктом 4.1. договору поставки визначено, що поставка товару відбувається на умовах відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DAP - м. Енергодар. Вантажоотримувач ЗВ ВП «Складське господарство» - вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька обл., (склад №4).

Відповідно до п. 10.3 договору поставки всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього договору або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Господарському суді Запорізької області. Правом, яке регулює це договір та підлягає застосуванню, є матеріальне та процесуальне право України.

Згідно із пунктом 12.1 договір вважається укладеним з дати підписання сторонами та діє протягом року з дати укладення.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки, IMPULS ENERGO s.r.o. 30.01.2022 р. здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1. договору поставки на загальну суму 203 262,00 EUR, що підтверджується товаро-транспортною накладною CMR A № 842910.

Позивач через свого представника направив 03.05.2024 р. Відповідачу вимогу № 45875 від 03.05.2024 р., у якій просив добровільно виконати покладений на нього обов`язок з оплати за договором поставки № 53-121-01-21-10785 від 20.10.2021 р., яку не виконано.

Таким чином, IMPULS ENERGO s.r.o. просить стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" 218 247,70 євро, з яких сума основного боргу - 203 262, 00 євро, розмір 3% річних - 14 985,70 євро за період з 31.03.2022 р. по 13.09.2024 р..

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних у зв`язку наявністю з боку Кредитора прострочення, яке виразилося у невчиненні дій встановлених договором, що, в свою чергу, відстрочує виконання зобов`язання на час прострочення Кредитора. В іншій частині рішення суду не оскаржуються жодним із учасників справи, а тому не переглядаються апеляційним судом.

Апеляціййне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог апеляційної скарги, наведених Скаржником, і які стали підставою для відкриття апеляційного провадження.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 3 ст. 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження.

У контексті доводів апеляційної скарги та висновків суду попередньої інстанціі, колегія суддів зазначає таке.

Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого товару, обумовленого в договорі.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами Договору поставки № 53-121-01-21-10785 від 20.10.2021 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів за поставлений товар, є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором.

Суд першої інстанції, задовольняючі позов, стягнув з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь IMPULS ENERGO s.r.o. - 203 262,00 євро основного боргу, 14 973,97 євро відсотків річних, 148 813 грн. 47 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що Відповідачем Продавцю розумний строк для передання приналежностей товару та документів, що стосуються товару, не встановлювався, Відповідач не реалізував право на відмову від договору та повернення товару Продавцеві, не вимагав доукомплектування товару в розумний строк в силу частини 2 ст. 684 ЦК України, спірний товар вважається поставленим та прийнятим належним чином 30.01.2022 р.. При цьому, суд відхилив доводи Відповідача з приводу ненастання грошового зобов`язання з оплати товару та прострочення кредитора у вигляді надання довідки, інвойса, тощо з порушенням строків, передбачених договором. Такий 60-ти денний строк обраховується з дати отримання товару 30.01.2022 р.. Оплату мало бути здійснено до 31.03.2022 р., включно ( з урахуванням того, що лютий місяць 2022 року містить 28 днів ). Оскільки товар був прийнятий Відповідачем, в даному випадку ним не доведено неможливість його оплати внаслідок порушення строку поставки товару ( відповідно до п. 1.2 договору, строк поставки товару: грудень 2021 року). Стосовно зменшення 3% річних, суд приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання Відповідачем, балансу інтересів сторін, розмір річних у співвідношенні із сумою основного боргу, відсутність заявлення неустойки, дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення суми 3% річних.

Доводи Скаржника пов`язані з наявністю у Відповідача підстав для відстрочення виконання зобов`язання на час прострочення Кредитора, оскільки Постачальник не надав Покупцю до здійснення першого платежу за Договором довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування ( за розрахунком Відповідача прострочення Боржника склало 113 днів за період з 14.05.2024 р. по 13.09.2024 р., що дорівнює 1 887,83 євро ( 203 262,00 євро х 3% : 365 х 113 днів )).

Як встановлено судом першої інстанції - на виконання своїх зобов`язань за договором поставки IMPULS ENERGO s.r.o. 30.01.2022 р. здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1. договору поставки на загальну суму 203 262,00 EUR, що підтверджується товаро-транспортною накладною CMR A № 842910.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що Товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: а) інвойсом (оригінал); б) товаротранспортна накладна; в) паспорт або інший документ, виданий підприємством-виробником, що має відповідати вимогам, зазначеним в технічних специфікаціях до предмета закупівлі (додатках до тендерної документації №№ 5.1-5.2) (оригінал); г) копія експортної ГТД.

Пунктом 4.5. договору визначено, що Постачальник зобов`язаний до здійснення першого платежу за договором надати Замовнику довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування. Довідка повинна бути видана компетентним (уповноваженим) органом країни нерезидента, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством

За умовами п. 3.1. договору поставки оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 ( шістдесяти ) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Отже, згідно із п. 3.1. договору товар мав бути оплачений не пізніше 31.03.2022 р., включно. Проте, станом на день подання позову свій обов`язок з оплати поставленого позивачем товару у сумі 203 262 EUR Відповідачем виконаний не був.

Таким чином, як встановлено місцевим господарським судом і не оскаржується Відповідачем - позовні вимоги про стягнення заборгованість в розмірі 203 262 EUR є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, господарським судом встановлено і не спростовано Скаржником - за поясненнями Позивача разом з товаром Постачальником було оформлено та надано відповідачу інвойс No.202201 DD 24.01.2022 р., також було оформлено та надано разом з товаром Довідку про підтвердження податкового резиденства, яка була перекладена та надана у якості додатку до Вимоги № 45875 від 03.05.2024 р..

Як слушно зауважив суд першої інстанції - у відповідності до товаро-транспортної накладної CMR A № 842910, що надавалась у якості додатку до позову, Відповідач жодних заперечень щодо товару, комплектності товару не зазначив. Крім того, з моменту отримання товару за договором поставки Відповідач жодного разу не звертався до Позивача з вимогами, зокрема, і щодо відсутності разом з товаром документів ( інвойсу, довідки, інше ). З урахуванням того, що Відповідачем Продавцю розумний строк для передання приналежностей товару та документів, що стосуються товару, не встановлювався, Відповідач не реалізував право на відмову від договору та повернення товару Продавцеві, не вимагав доукомплектування товару в розумний строк в силу частини 2 ст. 684 ЦК України, тому вказаний товар вважається поставленим та прийнятим належним чином 30.01.2022 р..

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи Відповідача з приводу ненастання грошового зобов`язання з оплати товару та прострочення кредитора у вигляді надання довідки, інвойса, тощо з порушенням строків, передбачених договором. Такий 60-ти денний строк обраховується з дати отримання товару 30.01.2022 р.. Оплату мало бути здійснено до 31.03.2022 р., включно ( з урахуванням того, що лютий місяць 2022 року містить 28 днів ).

Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням норми ст. 625 ЦК України та здійсненого перерахунку, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення 3% річних за період з 01.04.2022 р. по 13.09.2024 р..

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування в оскаржуваній частині судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення в оскаржувній частині підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2024 р. у справі № 908/2482/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.05.2025 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін