ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/3867/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 (головуючий суддя Медуниця О. Є., судді Гребенюк Н. В., Істоміна О. А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

про перегляд постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 за нововиявленими обставинами

у справі № 910/3867/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) ОСОБА_1 і 2) ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 3) приватний нотаріус Тишко Ірина Олександрівна і 4) Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк",

про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання поновлення відомостей у державному реєстрі речових прав,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус" (далі - Позивач, ТОВ "Пермус") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (далі - Відповідач, ТОВ "ФК "Поліс"), у якому (з урахування заяви про зміну предмету позову) просило суд усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом:

- скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 25.03.2016 без вчинення нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І. О., індексний номер 28947979 щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення по вул. Гоголя у м. Миргороді, Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м;

- скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно індексний номер запису про право власності: 13880222 від 25.03.2016 на нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя у м. Миргороді, Полтавської області, 37600, загальною площею 269,6 кв.м за ТОВ "ФК "Поліс" та зобов`язання поновити відомості у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про спірний об`єкт нерухомого майна, що передували скасованим записам.

2. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні правом власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 25.03.2016 без вчинення нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І. О., індексний номер 28947979 щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді, Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м. В іншій частині позову відмовлено.

3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 скасовано в частині задоволеної позовної вимоги. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено повністю. В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 залишено без змін.

4. Постановою Верховного Суду від 07.09.2021 постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/3867/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

5. За наслідком нового апеляційного розгляду справи № 910/3867/19, постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2019 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено, а саме:

- скасовано рішення про державну реєстрацію права власності від 25.03.2016 без вчинення нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І. О., індексний номер 28947979 щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м;

- скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно індексний номер запису про право власності: 13880222 від 25.03.2016 на нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м за ТОВ "ФК "Поліс";

- поновлено відомості у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення 1 по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м, що передували скасованим записам.

6. Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з такого:

- при проведенні реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на спірне майно за іпотекодержателем (Відповідачем) приватний нотаріус прийняв рішення, яке не відповідає положенням частини третьої статті 37 Закону України "Про іпотеку". Державна реєстрація права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем (відповідачем) була проведена за відсутності документа про експертну оцінку предмета іпотеки;

- Відповідачем не дотримано вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" та пункту 5.1 договору наступної іпотеки щодо надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення;

- набуття ТОВ "ФК "Поліс" права власності на спірне нерухоме майно відбулося під час дії обтяження нерухомого майна, застосованого ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області суду 02.10.2013 у справі № 541/2862/13-ц.

7. Постановою Верховного Суду від 29.08.2023 вищезазначену постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

8. ТОВ "ФК "Поліс" подало до Східного апеляційного господарського суду заяву про перегляд постанови суду апеляційної інстанції від 25.11.2021 у справі № 910/3867/19 за нововиявленими обставинами.

9. Такою істотною для справи обставиною заявник вважає те, що Позивач використав судовий захист свого права власності з неправомірною метою (намірами). Однак, дії та бездіяльність Позивача вже після прийняття остаточного рішення у справі та до моменту його виконання дозволили Відповідачу виявити обставину того, що насправді Позивач звернувся з позовом у цій справі з наміром завдати шкоду Відповідачу, а саме перешкодити та навіть унеможливити задоволення ТОВ "ФК "Поліс" своїх грошових вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви; постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 у справі № 910/3867/19 залишено в силі.

11. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається Відповідач у заяві про нововиявлені обставини (обставини наявності іншої мети у Позивача при зверненні з позовом, ніж захист власних порушених прав), є новим обґрунтуванням заперечень проти позову, тому вони не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

12. Суд також вказав, що Відповідач в заяві про нововиявлені обставини, фактично, здійснює оцінку поведінки Позивача після ухвалення апеляційним судом постанови від 25.11.2021 та робить висновок, що така поведінка є зловживанням правом, спрямована на завдання шкоди інтересам Відповідача. З метою обґрунтування такого висновку Відповідач наводить перелік рішень (ухвал) судів, з яких, на його думку, вбачається така поведінка і мета у Позивача.

13. Однак, за висновком суду, вказані процесуальні документи, надані Відповідачем до заяви про перегляд постанови у справі № 910/3867/19 за нововиявленими обставинами, є новими доказами, оскільки вони свідчать про обставини (поведінку Позивача) після ухвалення постанови апеляційного суду від 25.11.2021, жодним чином не свідчать про його наміри на час подання позовної заяви.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.01.2025, ТОВ "ФК "Поліс" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до цього ж суду на новий розгляд.

15. В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми права, зокрема, приписи статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у вирішенні питання про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

16. Скаржник стверджує, що він не посилався як на нововиявлені обставини, які виникли або змінилися після ухвалення постанови апеляційного суду. Сама по собі поведінка Позивача після ухвалення постанови апеляційного суду та докази на її підтвердження не є нововиявленою обставиною в даній справі. Натомість, поведінка Позивача після ухвалення постанови апеляційного суду дозволила ТОВ "ФК "Поліс" виявити обставину наявності недобросовісної мети Позивача саме на момент звернення з позовом, яка і є нововиявленою обставиною, що була наявна саме на час розгляду справи.

17. Відповідач доводить, що суд апеляційної інстанції з порушенням статей 12, 13 Цивільного кодексу України, без урахування окреслених у практиці Верховного Суду (постанови від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 04.02.2025 у справі № 914/466/23(914/2942/23), від 07.02.2024 у справі № 914/1833/22, від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17, від 01.07.2024 у справі № 908/1884/23, від 19.09.2024 у справі № 910/14065/23, від 23.10.2024 у справі № 904/2720/22, від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17, від 23.11.2023 у справі № 685/547/23) особливостей поведінки особи, яка зловживає своїми правами, визначив мету звернення ТОВ "Пермус" з позовом виключно з посиланням на формальні твердження самого ж ТОВ "Пермус".

18. ТОВ "ФК "Поліс" також зазначає, що відсутність порушеного права Позивача та зловживання матеріальними правами є двома самостійними та відмінними підставами для відмови у позові, а тому сама по собі наявність порушеного права ТОВ "Пермус" внаслідок певних порушень з боку ТОВ "ФК "Поліс" не виключає того, що ТОВ "Пермус", захищаючи своє право власності від дій ТОВ "ФК "Поліс", міг діяти з метою (наміром) заподіяти шкоду ТОВ "ФК "Поліс". А отже в позові ТОВ "Пермус" могло бути відмовлено з посиланням на частину третю статті 16 Цивільного кодексу України навіть за наявності порушень при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

19. Крім того, за твердженнями скаржника, суд апеляційної інстанції не надав будь-якої оцінки доказам, які були долучені Відповідачем до додаткових пояснень.

20. Також Відповідач посилається на порушення апеляційною інстанцією принципу змагальності сторін, що полягає у ненаданні ТОВ "ФК "Поліс" процесуальної можливості надати свої пояснення щодо заперечень, викладених у відзиві Позивача.

Доводи інших учасників справи

21. 10.04.2025 до Верховного Суду надійшов, надісланий поштою 07.04.2025, відзив на касаційну скаргу Позивача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в якому заявники просили відмовити у задоволенні касаційної скарги, а ухвалу суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

22. Разом із зазначеним відзивом від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому остання просила Суд поновити строк на подання відзиву на касаційну скаргу, у зв'язку з його пропуском через невчасне отримання ухвали суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку.

23. За змістом частин першої та другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

24. Згідно із частиною четвертою статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

25. В ухвалі Суду від 19.03.2025 строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу був визначений до 03.04.2025.

26. Верховний Суд зазначає, що строк на подання відзиву на касаційну скаргу встановлюється судом та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, тому клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу не підлягає задоволенню, при цьому відзив на касаційну скаргу залишається Судом без розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

27. Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "ФК "Поліс" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 у справі № 910/3867/19.

28. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

29. Таким чином, з`ясуванню підлягає питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм права, зокрема, приписів статті 320 ГПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

30. Згідно з частиною першою статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

31. Передбачений нормами глави 3 Розділу IV ГПК України перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості.

32. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

33. Щодо загальних правил перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених в пункті 1 частини другої статті 320 ГПК України, Суд зазначає таке.

34. Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

35. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

36. За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

37. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14 та від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 14.07.2020 у справі № Б8/065-12.

38. Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

39. Крім цього, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

40. Водночас законодавець також визначив, що не є нововиявленими обставинами. Так положеннями частини четвертої статті 320 ГПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

41. Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд також у постановах послідовно сформулювали правові висновки, що не є нововиявленими обставинами, зокрема:

- не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (пункт 6.38 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021, а також подібні правові висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17, постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20);

- не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи; крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункти 27-28 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі від 22.01.2019 № 127/10129/17);

- не можуть бути визнані нововиявленими обставинами викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі; не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17);

- обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а);

- не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі; обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20).

42. Суд також вважає за необхідне відзначити, що зазначені концептуальні підходи щодо процедури поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження узгоджуються з практикою усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

43. Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2).

44. Але при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії"). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України").

45. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії").

46. Отже, узагальнюючи наведене вище, Суд виходить з того, що:

- перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження, в якому, на відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї;

- метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення;

- законодавство не містить визначення категорії "нововиявлені обставини", проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

47. Наведені висновки ґрунтуються, як на вищезазначених правових позиціях, так і на правових позиціях, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16, від 08.09.2022 у справі № 9901/400/20.

48. Суд наголошує, що прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

49. Крім цього Суд зауважує, що дослідження обставин і перевірка доказів про наявність нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нової правової оцінки обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

50. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2024 у справі № 904/2828/22.

51. У заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами заявник посилався на те, що ТОВ "Пермус" подало позов у цій справі виключно з наміром порушити майнові права ТОВ "ФК "Поліс" та завдати шкоду останньому, а не з метою захисту свого порушеного права власності.

52. За твердженнями Відповідача, вказана обставина існувала на момент розгляду цієї справи, але не була відома ані Відповідачу, ані суду, адже лише після завершення судового розгляду поведінка (сукупність та послідовність дій) Позивача підтвердила факт подачі ним позовної заяви з наміром завдати шкоду Відповідачу.

53. Проте, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що з позовної заяви чітко вбачається, що намір ТОВ "Пермус" спрямований на захист свого порушеного права власності.

54. При цьому суд звернув увагу, що зі змісту позовної заяви та з аналізу обставин справи і безпосередньо постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 у справі № 910/3867/19 вбачаються процедурні порушення, допущені саме з боку Відповідача під час проведення державної реєстрації права власності на спірне майно, а відтак посилання ТОВ "ФК "Поліс" на наявність у ТОВ "Пермус" станом на дату подання позовної заяви та у період розгляду справи № 910/3867/19 мети порушити права ТОВ "ФК "Поліс" є необґрунтованими, такими, що суперечать встановленому судом факту протиправної поведінки Відповідача.

55. Проаналізувавши обставини зазначені заявником у заяві та зважаючи на положення законодавства щодо перегляду справи за нововияленими обставинами, апеляційна інстанція вірно зазначила, що обставини, на які посилається Відповідач в заяві про нововиявлені обставини (обставини наявності іншої мети у Позивача при зверненні з позовом, ніж захист власних порушених прав), є новим обґрунтуванням заперечень проти позову, тому вони не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

56. Крім того, перевіривши обґрунтованість наведених заявником доводів щодо наявності/відсутності нововиявлених обставин у цьому випадку, суд апеляційної інстанції встановив, що надані Відповідачем документи за своєю правовою природою не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, оскільки вони свідчать про обставини (поведінку Позивача) після ухвалення постанови апеляційного суду від 25.11.2021 та жодним чином не свідчать про його наміри на час подання позовної заяви.

57. ТОВ "ФК "Поліс" залишає поза увагою дійсний зміст статті 320 ГПК України, аналіз якого дає підстави виснувати, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, а також ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі або могли бути встановлені в разі своєчасного подання таких доказів.

58. Верховний Суд в контексті вищезазначеного зауважує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. При цьому, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

59. Отже, наведені заявником доводи та аргументи не є нововиявленими обставинами у розумінні положень статті 320 ГПК України, а заява ТОВ "ФК "Поліс" по суті спрямована на перегляд судового рішення, яке набуло чинності, без належних правових підстав.

60. Суд наголошує, що, посилаючись в касаційній скарзі на здійснення судом апеляційної інстанції неналежної оцінки доказів на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу лише з формальних міркувань, фактично безпідставно вимагаючи перегляду судового рішення по суті, що суперечить вимогам частини четвертої статті 320 ГПК України.

61. Крім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду (пункт 17 цієї постанови), оскільки у цих справах відповідні судові рішення не переглядалися за нововиявленими обставинами. До того ж правовідносини у справі, що розглядається, не є подібними до правовідносин у справах, на які посилається скаржник, з огляду на суттєву відмінність характеру спірних правовідносин, фактичних обставин справ та доказової бази.

62. Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції у оскаржуваному рішенні не спростовують і зводяться виключно до незгоди з ними та до спонукання Суду до переоцінки обставин справи, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

63. Саме лише посилання в касаційній скарзі на те, що судом було порушено принцип змагальності сторін справи є абстрактними і декларативними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

65. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

66. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують того, що ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, а, отже, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Судові витрати

67. Судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника, оскільки Касаційний господарський суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 910/3867/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил