ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

25 квітня 2025 року м. Харків Справа № 913/720/20(913/93/25)
Провадження №17б/913/720/20
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора, місто Сєвєродонецьк Луганської області Україна,
до Публічного акціонерного товариства «Газпром», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург,
Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург,
Міжнародної Компанії товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», Російська Федерація, Калінінградська область, міський округ міста Калінінград, місто Калінінград,
про відшкодування майнової шкоди в сумі 4 340 452 348,93 грн,
в межах справи №913/720/20 за заявою ініціюючого кредитора Компанії Індумет С.А. (INDUMET S.A.), Люксембург Гранд Душі Люксембургу,
до боржника Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод», місто Сєвєродонецьк Луганської області Україна,
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 913/720/20(913/93/25) про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, виходячи з такого.
За приписами ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Частиною 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.
Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність аналізу заявлених позовних вимог та ціну позову, яка значно перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, враховуючи, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене вирішення судом спорів, а також з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про необхідність здійснення подальшого розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття підготовчого провадження у справі.
Разом з цим, дослідивши подані матеріали позовної заяви, судом встановлено, що заявником до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.
Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, Російська Федерація Верховною Радою України визнана державою-агресором.
У позовній заяві позивач звернувся з вимогами про солідарне стягнення збитків з усіх відповідачів, а саме з Публічного акціонерного товариства «Газпром», м. Санкт-Петербург Російська Федерація, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», м. Санкт-Петербург Російська Федерація, Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», міський округ міста Калінінград, місто Калінінград Російська Федерація, вважаючи, що заявлені ним до юридичних осіб, є «alter ego» Російської Федерації.
Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач посилається на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до приписів якої, на думку позивача, він звільнений від сплати судового збору.
Судом також встановлено, що при зверненні до суду з вищевказаними позовами до Російської Федерації, позивач не сплачував судовий збір на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Досліджуючи зміст позовної заяви, суд звертає увагу на те, що позивач у якості відповідачів визначає господарюючих суб`єктів, а не саму державу - агресора, що не свідчить про наявність підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки приписи пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» таких умов не передбачають.
Вказана норма Закону містить пряму вказівку до застосовування і не має розповсюдження до справ за позовами до господарюючих суб`єктів (пов`язаних чи не пов`язаних з державою-агресором, як і таких що замінюють або доповнюють останню).
Суд вважає, що доводи скаржника про те, що у даному випадку держава-агресор, здійснюючи контроль та управлінські функції відносно відповідачів у справі, позиціонує себе з останніми як єдиний суб`єкт господарювання (застосування доктрини alter ego) не є такими, що мають значення для застосування вищенаведених норм Закону України «Про судовий збір».
Також слід зазначити, що заявником реалізовано право на звернення до суду з позовами з тим самим предметом та з однакових підстав де відповідачем виступала держава-агресор Російська Федерація і щодо таких позовів на час відкриття провадження у даній справі вже було ухвалено рішення від 12.02.2024 у справі №913/720/20(913/442/23) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у справі № 913/720/20(913/413/24), видано відповідні накази на його виконання. Тобто, заявник вже мав право на безкоштовний доступ до суду та реалізував його. А в цьому позові по суті здійснено складання сум, які стягнуті вказаними судовими рішеннями та зміни суб`єктного складу учасників, зокрема, відповідачів та солідарного стягнення з них збитків.
Таким чином, від сплати судового збору в категорії справ про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно звільняються позивачі лише за позовом до держави-агресора Російської Федерації (аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 905/1640/24).
Суд також звертає увагу на те, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Як встановлено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX від 19.11.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3028,00 грн.
Згідно з п. п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Враховуючи встановлені обставини, які є суттєвими, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху відповідно до приписів п. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (ч. 12 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України).
Із даних системи «Діловодства спеціалізованого суду» вбачається, що позивачем зареєстровано електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
Суд звертає увагу, що враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, що унеможливлює надсилання чи вручення цієї ухвали на адресу відповідачів, повідомлення відповідачів про подальший розгляд справи №913/720/20(913/93/25) за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у цієї справі здійснюватиметься шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому частинами 4, 5 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 174, ч. 6 ст. 250, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Перейти до розгляду справи № 913/720/20(913/93/25) за правилами загального позовного провадження.
2. Подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.
3. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора від 06.03.2025 № б/н залишити без руху.
4. Публічному акціонерному товариству «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора усунути недоліки позовної заяви від 06.03.2025 № б/н у строк не більш ніж 5 днів з дня вручення даної ухвали суду, а саме надати докази сплати судового збору в сумі 847840,00 грн.
5. Роз`яснити Публічному акціонерному товариству «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України).
6. Запропонувати позивачу надати до суду докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди.
7. Здійснити оголошення про подальший розгляд справи № 913/720/20(913/93/25) за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у цієї справі для Публічного акціонерного товариства «Газпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», Міжнародної Компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед» на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
У разі наявності інформації щодо актуальних засобів зв`язку сторін, крім тих, які вказані у позовній заяві, надати відомості суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 25.04.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку відповідно до ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

25.04.2025

Надр. 1 прим.

1- до справи

2- ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» (вул. Вілєсова, буд.20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, Україна) до електронного кабінету «Електронний суд»

3- арбітражному керуючому ліквідатору Марченку Р.В. до електронного кабінету «Електронний суд»

4- відповідач-1 - ПАТ «Газпром», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург, повідомлення на сайті суду

5- відповідачу-2 - ТОВ «Газпром Капітал», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург, повідомлення на сайті суду

6- відповідачу-3 - Міжнародній Компанії ТОВ «Газпром Інтернешнл Лімітед», Російська Федерація, Калінінградська область, міський округ міста Калінінград, місто Калінінград, повідомлення на сайті суду

Внесено до ЄДРСР

25.04.2025

__________ Світлана АВІЛОВА