ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" травня 2025 р. Черкаси справа №925/464/25

Суддя Господарського суду Черкаської області Кучеренко О.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» (вулиця Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А, місто Київ, 04080, ідентифікаційний код 39287145) про видачу судового наказу за грошовими вимогами до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості у сумі 8960,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» звернулося у Господарський суд Черкаської області із заявою про видачу судового наказу за вимогами до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8960,00 грн заборгованості за кредитним договором №883870 від 06.09.2024. У своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» також просило суд покласти на боржника судові витрати зі сплати судового збору у сумі 242,24 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» про видачу судового наказу, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема розділом II «Наказне провадження».

Відповідно до частин 1-3 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, який укладений у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX від 19.11.2024 і становить 3028,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подачу заяви про видачу судового наказу, заявник повинен був сплатити до Державного бюджету України судовий збір у сумі 242,24 грн (3028,00 грн * 0,1 * 0,8).

Водночас, як встановлено судом на підтвердження доказів сплати судового збору, заявником надано суду платіжну інструкцію №666 від 16.04.2025 на суму 242,24 грн.

Однак, відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вказаний платіжний документ був долучений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» на підтвердження сплати ним судового збору при зверненні ним 17.04.2025 до Господарського суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8960,00 грн заборгованості за кредитним договором №883870 від 06.09.2024, за наслідками розгляду якої ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.04.2025 у справі №925/415/25 відмовлено у видачі судового наказу.

Тобто, заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР», повторно подав платіжний документ, який вже був поданий ним за видачу судового наказу, у видачі якого йому було відмовлено.

Згідно з частиною 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Наведене вище свідчить про відсутність підстав повторно приймати платіжний документ, який був поданий заявником, як доказ сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу за тими ж вимогами - про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8960,00 грн заборгованості за кредитним договором №883870 від 06.09.2024.

За приписами частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За наведених обставин, враховуючи відсутність належного доказу сплати судового збору у визначеному законом розмірі, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8960,00 грн заборгованості за кредитним договором №883870 від 06.09.2024.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 152, 155, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «АБЕКОР» у видачі судового наказу за грошовими вимогами до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №883870 від 06.09.2024 у сумі 8960,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і протягом десяти днів може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко