ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 Справа № 914/607/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Палюх З.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного підприємства "Кадес", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еол Транс", м. Львів

про: стягнення заборгованості в розмірі 54 362,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: Манько Т.О. - адвокат, ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1351140 від 03.03.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001491 від 24.05.2019

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Кадес" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еол Транс" про стягнення заборгованості в розмірі 54 362,60 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 р., справу № 914/607/25 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 08.04.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2025, розгляд справи по суті призначено на 24.04.2025.

24.04.2025 представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні. Просив позов задоволити повністю, а також стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір та 5 000,00 грн. витрат на професійну-правничу допомогу.

24.04.2025 представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 10.03.2025 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 79040, м. Львів, вул. Курмановича В. генерала, буд. 2, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Крім того, ухвали Господарського суду Львівської області у даній справі направлялись також на адресу керівника відповідача, який є засновником ТзОВ "Еол Транс" ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Однак такі повернулись на адресу суду із відміткою Укрпошти з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (докази містяться в матеріалах справи).

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Поштовий конверт з ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2025 про відкриття провадження у даній справі повернутий на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (міститься в матеріалах справи).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №910/16409/15: "свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за офіційною юридичною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, сторона була обізнана про розгляд справи в суді, повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за вказаною адресою, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду".

З огляду на вказане вище, відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи № 914/607/25 Господарським судом Львівської області, проте, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

При цьому, суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання сторонами своїх доводів, заперечень, відзиву, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/607/25.

В судовому засіданні 24.04.2025, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позивач у позовній заяві зазначає про невиконання відповідачем умов укладеного Договору - заявки на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024. Позивач зазначає, що ним надано послуги з перевезення вантажу відповідачу на загальну суму 47 000,00 грн. Надані послуги позивача з перевезення вантажу, відповідачем не оплачені. Спір виник внаслідок того, що відповідач не оплатив позивачу в повному обсязі наданих транспортних послуг. Незважаючи на те, що позивачем 08.04.2024 були передані відповідачу за актом приймання-передачі всі необхідні для оплати документи. А тому, позивачем подано позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 47 000,00 грн. - основної заборгованості, 1 209,12 грн. - 3% річних та 6 153,48 грн. - втрат від інфляції. Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну-правничу допомогу.

Позиція відповідача.

В судові засідання з розгляду даної справи відповідач не забезпечив явки повноважного представника, вимог ухвали суду від 10.03.2025 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 79040, м. Львів, вул. Курмановича В. генерала, буд. 2, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Крім того, ухвали Господарського суду Львівської області у даній справі направлялись також на адресу керівника відповідача, який є засновником ТзОВ "Еол Транс" ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Однак такі повернулись на адресу суду із відміткою Укрпошти з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (докази містяться в матеріалах справи).

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Таким чином, відповідач у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України.

Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України.

Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Згідно Договору - заявки на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024 (надалі - Договір-заявка), ПП «КАДЕС» (Перевізник за договором, позивач у справі) надало ТзОВ «ЕОЛ ТРАНС» (Експедитор за договором, відповідач у справі) послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Вартість перевезення визначена та погоджена сторонами Договором - заявкою та становить 47 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

ПП «КАДЕС», на замовлення ТзОВ «ЕОЛ ТРАНС», надало транспортні послуги у внутрішньому сполученні по маршруту с.Зимна Вода (Львівська обл.) - с.Бугаївка, Ізюмський р-н., Харківська обл. на загальну суму 47 000,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 110 від 26.03.2024, яка долучена до матеріалів справи.

За результатами перевезення, сторонами (перевізником та експедитором) було складено та підписано Акт № ОУ-0000199 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.03.2024 на загальну суму 47 000,00 грн.

Вказаний Акт № ОУ-0000199 від 28.03.2024 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.03.2024 підписаний повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Як зазначає позивач, перевезення було здійснено належним чином, своєчасно та якісно; жодний претензій, зауважень до перевезення з боку ТзОВ «ЕОЛ ТРАНС», вантажовідправника чи вантажоодержувача чи особи, відповідальної за розвантаження, на адресу позивача не надходило.

Позивачем та відповідачем 08.04.2024 було складено та підписано Акт приймання - передачі документів по перевезенню вантажу, яким було додатково засвідчено, що перевізник (ПП «КАДЕС») передав, а Експедитор (ТзОВ «ЕОЛ ТРАНС») прийняв наступні документи (визначені Договором - заявкою): Договір - заявка на перевезення вантажу 25-03/2-02 від 25.03.2024 - 1 шт.; Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.03.2024 - 1 шт.; Квитанція про реєстрацію податкової накладної № від 08.04.24 - 1 шт.; ТТН № 110 від 26.03.2024 - 2 шт.; Рахунок - фактура № СФ-0000290 від 28.03.2024 - 1 шт.

Згідно умов Договору - заявки, оплата відповідачем проводиться протягом 14 банківських днів після отримання повного пакету оригіналів документів за умови реєстрації податкової накладної.

Усі вказані документи були передані відповідачу 08.04.2024 р., що підтверджується Актом приймання - передачі документів по перевезенню вантажу від 08.04.2024.

Натомість, Відповідач свої зобов`язання за Договором - заявкою на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024 не виконав, не здійснив оплати за надані послуги перевезення вантажу.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, останнім не проведено оплати за надані послуги з перевезення вантажу на суму 47 000,00 грн., що слугувало підставою для звернення позивача в суд з даним позовом.

Крім того, позивач, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь 1 209,12 грн. - 3% річних та 6 153,48 грн. - втрат від інфляції за період з 27.04.2025 по 05.03.2025. Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір та 5 000,00 грн. витрат на професійну-правничу допомогу.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за Договором - заявкою на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024 не подав.

Відтак, основна сума заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги з перевезення вантажу станом на момент пред`явлення позову становить 47 000,00 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали Договір - заявку на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024 на транспортування вантажу автомобільним транспортом, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Згідно із положеннями частин першої та третьої статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Виходячи із приписів ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу, ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до умов Договору - заявки на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024 позивач, на замовлення відповідача, надав транспортні послуги у внутрішньому сполученні по маршруту с.Зимна Вода (Львівська обл.) - с.Бугаївка, Ізюмський р-н., Харківська обл. на загальну суму 47 000,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 110 від 26.03.2024, яка долучена до матеріалів справи.

Факт надання послуг перевезення вантажу позивачем підтверджується Актом № ОУ-0000199 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.03.2024 на загальну суму 47 000,00 грн., який підписаний повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Згідно умов Договору - заявки, оплата Експедитором проводиться протягом 14 банківських днів після отримання повного пакету оригіналів документів за умови реєстрації податкової накладної.

Усі вказані документи, в т. ч. квитанція про реєстрацію податкової накладної від 08.04.2024, були передані відповідачу 08.04.2024 р., що підтверджується Актом приймання - передачі документів по перевезенню вантажу від 08.04.2024, який підписаний повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб та долучений до матеріалів справи.

Підписання відповідачем акту надання послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і який відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин, зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Оскільки доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості відповідачем до суду подано не було, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення із відповідача 47 000,00 грн. основного боргу є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 1 209,12 грн. - 3% річних та 6 153,48 грн. - втрат від інфляції за період з 27.04.2025 по 05.03.2025, згідно приведених ним розрахунків, суд зазначає наступне.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних, є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та втрат від інфляції, вважає, що обгрунтованою до стягнення є розмір 3% річних, який становить 1 206,50 грн. та 5 943,39 грн. - втрат від інфляції за визначений позивачем період. В задоволенні решта позовних вимог, щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд відмовляє позивачу, у зв`язку із безпідставністю нарахування таких.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним Договору - заявки на перевезення вантажу № 25-03/2-02 від 25.03.2024. Також відсутні докази про розірвання вказаного договору.

Відповідач проти наявності зазначеної заборгованості за договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду. Протилежного суду не довів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 47 000,00 грн. - основної заборгованості, 1 206,50 грн. - 3% річних та 5 943,39 грн. - втрат від інфляції, є обгрунтованими і підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення в даному розмірі і стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції, суд відмовляє.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 14032 від 03.03.2025.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3 016,15 грн. Решта сума судового збору залишається за позивачем.

У поданій позовній заяві, наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, серед яких, окрім судового збору також зазначено 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви долучено наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги від 03.03.2025 року, укладеного між Приватним підприємством "Кадес" (Клієнт за договором) з адвокатом Манько Т.О., згідно якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту у господарській справі та/або в будь-якому іншому провадженні за позовом (позовами) Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еол Транс", що знаходиться (розглядається, може розглядатися) у Господарському суді Львівської області, Західному апеляційному господарському суді, Верховному Суді та будь-яких інших судах України та інших держав без обмежень (п. 1 Договору).

Крім того, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви долучено Додаток № 1 від 03.03.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 03.03.2025; акт наданих послу на загальну суму 5 000,00 грн.; ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1351140 від 03.03.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001491 від 24.05.2019.

Частиною 1 Додатку № 1 визначено, що Адвокат за даним Додатком надає правничу допомогу Клієнту в господарській справі за позовом ПП «КАДЕС» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОЛ ТРАНС» (Код ) про стягнення коштів.

Частиною 2 Додатку № 1 визначено, що Сторони домовилися визначити розмір гонорару Адвоката за даним Додатком до Договору, виходячи з такої вартості послуг: Вартість представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарському суді Львівської області ) - 5 000,00 грн., в т.ч.: ознайомлення з матеріалами, ознайомлення з судовою практикою в даній категорії справ, формування правової позиції, збір доказів - 2 000,00 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками - 3 000,00 грн.

Частиною 3 Додатку № 1 визначено, що Оплата здійснюється Клієнтом протягом 5 робочих днів з дня виставлення Адвокатом рахунку, але не раніше дати набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Зміст послуг адвоката, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом - визначено в Акті наданих послуг від 05.03.2025: Адвокат надав Клієнту професійну правничу допомогу в господарській справі за позовом ПП «КАДЕС» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОЛ ТРАНС» (Код ) про стягнення коштів - представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарському суді Львівської області). Адвокатом згідно Додатку № 1 від 03.03.2025 р. до Договору про надання правничої допомоги від 03.03.2025 та даного Акту надано Клієнту такі послуги: ознайомлення з матеріалами, ознайомлення з судовою практикою в даній категорії справ, формування правової позиції, збір доказів - 2 000,00 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками - 3 000,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі на зазначену ним суму, а відповідачем не подано заперечень, доказів чи обгрунтувань щодо неспівмірності вказаних витрат. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 витрат на професійну-правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 252, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еол Транс" (79040, м. Львів, вул. Курмановича В. генерала, буд. 2; код ЄДРПОУ №43427473) на користь позивача: Приватного підприємства "Кадес" (79021, м. Львів, вул. Петлюри, 47/2; код ЄДРПОУ №25553020) 47 000,00 грн. - основної заборгованості, 1 206,50 грн. - 3% річних, 5 943,39 грн. - втрат від інфляції, 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3 016,15 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. У задоволені решти вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 28.04.2025.

Суддя Долінська О.З.