РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2025Справа № 910/1873/25

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/1873/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілтех Сервіс» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 47/49, кв. 25; ),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталевий Двір» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9а, офіс 13; )

про стягнення коштів у розмірі 50 672, 90 грн.,

без виклику представників сторін

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілтех Сервіс» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталевий Двір» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 50 672, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено усний договір поставки, згідно з яким відповідач (постачальник) взяв на себе зобов`язання поставити позивачу (замовнику) товарно-матеріальні цінності на загальну суму 50 672,90 грн. 10.10.2024 відповідач виставив рахунок №СД00000719 на товар під найменуванням «Труби безшовні в асортименті» на суму 50 672,90 гривень. Того ж дня позивач на виконання зазначених домовленостей, для забезпечення швидкого постачання обумовлених товарно-матеріальних цінностей оплатив вказану суму на розрахунковий рахунок відповідача в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №1 від 10.10.2024. На прохання відповідача позивач сформував та направив через ТОВ «Нова пошта» запит на відвантаження товару № 1510-001 від 15.10.2024. Однак, не зважаючи на перерахування замовником постачальнику грошових коштів в повному обсязі, відповідач (постачальник) свої зобов`язання щодо поставки товарно-матеріальних цінностей не виконав. Будь-яких обґрунтувань, причин невиконання зобов`язань перед позивачем (замовником) не надав, грошові кошти, перераховані замовником на його розрахунковий рахунок не повернув. 12.11.2024 позивач направив відповідачу вимогу за № 12/11-24, в якій вимагав у 7-денний термін з дня отримання вимоги поставити товар або повернути грошові кошти у розмірі 50 672,90 грн, які були отримані відповідачем 10.10.2024. Направлення вимоги підтверджується описом вкладення, накладною № 907 від 13.11.2024, а також трекінгом відправлення. Вимога отримана відповідачем 29.11.2024. 16.12.2024 позивач направив відповідачу повторну вимогу за № 16/12-24, що підтверджується описом вкладення, накладною № 366 від 16.12.2024, а також трекінгом відправлення. Вимога була повернута позивачу за закінченням терміну зберігання. Вказані вимоги відповідачем задоволені не були.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів ст. 178 ГПК України не скористався.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Ухвала суду від 21.02.2025 була направлена позивачу та відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останніми, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи викладене, позивач та відповідач повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи 910/1873/25.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як зазначає позивач у позовній заяві, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілтех Сервіс» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сталевий Двір» (постачальник) було укладено усний договір поставки, згідно з яким відповідач (постачальник) взяв на себе зобов`язання поставити позивачу (замовнику) товарно-матеріальні цінності на загальну суму 50 672,90 грн.

Так, відповідно до рахунку оплати №СД00000719 від 10.10.2024, який скріплено печаткою та виписаний ТОВ «Сталевий Двір» на товар, а саме: Труба безшовна 57*4 ст. 20 ГОСТ 8734, 6.000 м, труба безшовна 51*3 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 42*3 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 40*3 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 34*3 ст. 20 ГОСТ 8743, труба безшовна 30*3 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 25*3 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 18*2 ст. 20 ГОСТ 8734, труба безшовна 16*2 ст. 20 ГОСТ 8734, ціна вказана з порізкою по 3 метри та доставкою в м. Вінниця, загальна сума разом з ПДВ 50 672, 90 грн. Згідно даного рахунку відвантаження продукції здійснюється при наявності 100 % оплати.

10.10.2024 ТОВ «Мілтех Сервіс» згідно платіжної інструкції № 1 на рахунок ТОВ «Сталевий Двір» сплачено суму у розмірі 50 672, 90 грн.

15.10.2024 ТОВ «Мілтех Сервіс» сформував та направив через ТОВ «Нова пошта» запит на відвантаження товару № 1510-001.

Як зазначає позивач у позовній заяві, не зважаючи на перерахування замовником постачальнику грошових коштів в повному обсязі, відповідач (постачальник) свої зобов`язання щодо поставки товарно-матеріальних цінностей не виконав. Будь-яких обґрунтувань, причин невиконання зобов`язань перед позивачем (замовником) не надав, грошові кошти, перераховані замовником на його розрахунковий рахунок не повернув.

12.11.2024 ТОВ «Мілтех Сервіс» направив відповідачу вимогу за № 12/11-24, в якій вимагав у 7-денний термін з дня отримання вимоги поставити товар або повернути грошові кошти у розмірі 50 672, 90 грн., які були отримані відповідачем 10.10.2024. Направлення вимоги підтверджується описом вкладення, накладною № 907 від 13.11.2024, а також трекінгом відправлення. Вимога отримана відповідачем 29.11.2024.

16.12.2024 ТОВ «Мілтех Сервіс» направив відповідачу повторну вимогу за № 16/12-24, що підтверджується описом вкладення, накладною № 366 від 16.12.2024, а також трекінгом відправлення. Вимога була повернута позивачу за закінченням терміну зберігання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вказані вимоги відповідачем задоволені не були, умови усного договору поставки не виконано, кошти не повернуті.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи, а саме копії: рахунку на оплату №СД00000719 від 10.10.2024 виписаний ТОВ «СТАЛЕВИЙ ДВІР»; платіжну інструкцію №1 відповідно до якої платник ТОВ «Мілтех Сервіс», одержувач ТОВ «Сталевий Двір»; запит на відвантаження товару №1510-001 від 15.10.2024, яка була сформована та відправлена через ТОВ «Нова Пошта»; вимоги щодо поставки товару №12/11-24 від 12.11.2024, яка була направлена засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та накладною, та отримана відповідачем 29.11.2024; вимоги щодо поставки товару №16/12-24 від 16.12.2024, яка була направлена засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та накладною, однак повернути відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статей 628, 629 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Мілтех Сервіс» 10.10.2024 на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №СД00000719 від 10.10.2024 перерахувало на користь ТОВ «Сталевий Двір» 50 672, 90 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції № 1 від 10.10.2024 із призначенням платежу «Труби згідно рахунку №СД00000719 від 10.10.2024 у сумі 42 227, 42 грн., ПДВ-20% 8445,48 грн».

При цьому, матеріалами справи встановлено, що відповідач оплачений позивачу товар не поставив.

12.11.2024 позивачем було направлено вимогу №12/11-24 відповідачу, в якій ТОВ «Мілтех Сервіс» просив у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги поставити товар або повернути попередню оплату, сплачену відповідно до рахунку № СД00000719 від 10.10.2024, яка була направлена засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та накладною, та відповідно отримана відповідачем 29.11.2024.

Також, 16.12.2024 позивачем повторно направлено вимогу №16/12-24 відповідачу, в якій просив у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги поставити товар або повернути попередню оплату, сплачену відповідно до рахунку №СД00000719 від 10.10.2024, яка була направлена засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та накладною, однак повернута відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Як зазначає Позивач, Відповідачем оплачений товар не поставлено та суму грошових коштів у розмірі 50 672, 90 грн. не повернуто.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Можливість обрання варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

За частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі, якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, - днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року в справі № 522/799/16-ц.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до усного договору поставки щодо поставки позивачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 50 672, 90 грн, суд приходить до висновку, що у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України та ч. 1 ст. 530 ЦК України, суму 100% попередньої оплати у розмірі 50 672, 90 грн. За вказаних обставин, дана позовна вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242, 250, 252, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталевий Двір» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9а, офіс 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілтех Сервіс» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 47/49, кв. 25; ) кошти у розмірі 50 672 (п`ятдесят тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 90 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталевий Двір» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9а, офіс 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілтех Сервіс» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 47/49, кв. 25; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА