ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/270/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В. В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВЕНЬ-АГРО"

про стягнення боргу 22 881,45 грн

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представник позивача Павленко А.В. (у режимі ВКЗ)

Представник відповідача не з`явився.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "А-Тера" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВЕНЬ-АГРО" про стягнення боргу 22 881,45 грн., з яких 15 223,81 грн. основна заборгованість, 6287,50 грн. інфляційні втрати та 1370,14 грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №27-203 від 01.09.2020., а саме відповідач не розрахувався за отриманий товар. Тому позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач відзиву на позов не подав, вимог не заперечив

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 31.03.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Розгляд справи по суті призначено на "23" квітня 2025 р. на 11:00 год.

03 квітня 2025 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якій останній просить суд надати можливість приймати участь у судовому засіданні по справі № 918/270/25 призначеному на 23 квітня 2025 року на 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 07.04.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза приміщенням суду у справі № 918/270/25 задоволено.

Представник відповідача в судове засідання 23.04.2025 року не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача 23.04.2025 у засіданні позов підтримав повністю. Просив покласти судові витрати на відповідача.

Судом досліджені докази, що містяться у справі.

Після перерви суд оголосив скорочене рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "А-Тера" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВЕНЬ-АГРО" (Покупець) був укладений Договір купівлі- продажу №27-203 від 01 вересня 2020 року, згідно пункту 1.1. Договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити запасні частини до сільськогосподарської техніки (надалі - Товар) у кількості та номенклатурі, визначеній у рахунках-фактурах, видаткових накладних виставлених Продавцем, які є невід`ємною частиною даного Договору (а.с. 13).

Відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. Договору ціна цього Договору складає загальну вартість Товару, поставленого за цим Договором згідно відповідних рахунків-фактур та видаткових накладних до нього. Кількість (комплектність), ціна та вартість Товару, що передається Продавцем Покупцю, визначена у рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Згідно з п. 4.2. Договору Покупець протягом 15 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури від Продавця, зобов`язується здійснити 100% оплату товару на поточний рахунок Продавця.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка Товару здійснюється в найкоротші терміни після належного виконання Покупцем умов даного договору на умовах EXW"Інкотермс-2000", Волинська обл., Луцький район, с. Гаразджа, вул. Київська, 107. Продавець передає Покупцю наступні документи на Товар: видаткову накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру (п. 5.3. Договору).

Відповідно до п. 9.1. та п. 9.2. Договору даний Договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками Сторін та діє до 31 серпня 2021 року, але в будь-якому іншому разі до повного виконання зобов`язання за даним Договором. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не повідомить другу сторону у письмовій формі про розірвання договору, строк його дії автоматично продовжується на 1 календарний рік. Кількість таких пролонгацій необмежена.

Договір підписаний позивачем та відповідачем, та скріплений відбитками печаток сторін.

На виконання укладеного Договору купівлі-продажу №27-203 від 01.09.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "А-ТЕРА" поставило партіями Товариству з обмеженою відповідальністю "РІВЕНЬ-АГРО" обумовлений договором товар на загальну суму 807 993, 83 грн., що відображається в Актах звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 року по 30.09.2022 р. та за період з 01.01.2022 року по 08.11.2022 року.

Відповідно до п. 4.2. Договору розрахунок мав бути протягом 15 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури від Продавця, проте, відповідач не оплатив в повному обсязі отриманий ним товар у визначений договором строк.

31.08.2022р. позивач звернувся до ТзОВ РІВЕНЬ-АГРОВ" з листом - претензією про неналежне виконання умов договору, яким вимагав сплатити заборгованість (арк.с.19).

13.09.2022р. Відповідач надав відповідь на лист-претензію, зі змісту якої підтверджено: укладання договору, суму заборгованості, проте просить вирішити ситуацію мирним шляхом (арк.с. 20).

Станом на 28.03.2025 р. відповідач оплатив товар частково.

Отже, заборгованість відповідача по Договору купівлі продажу №27-203 від 01 вересня 2020 року становить 15 223,81 грн.

Відповідно до п. 7.1. Договору за неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, винна сторона несе відповідальність згідно чинному законодавству України.

Таким чином, позивач посилаючись на ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 1 370,14 грн. 3% річних та 6 284,50 грн. інфляційних втрат.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Отже, наявність простроченої заборгованості підтверджена належними та допустимими доказами .

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 223,81 грн. основного боргу.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 6 287,50 грн. інфляційних втрат та 1 370,14 грн. 3% річних.

В частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи, судом встановлено порушення відповідачем умов Договору в частині прострочення строків оплати вартості поставленого товару.

При цьому, якщо зобов`язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки в тому числі передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України викладена також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

У постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо можливості застосування положень статті 625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Щодо розміру та періоду нарахувань інфляційних, суд зазначає наступне.

При перевірці поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом з`ясовано, що позивачем на борг 15 223,81 грн., який виник у відповідача за період квітня 2022р. по лютий 2025 р. нараховано інфляційні 6 287,50 грн. Суд здійснив власний розрахунок, використовуючи калькулятор інформаційно-правової системи "LIGA360: Ліга:Закон Юрист" та встановив, що сума інфляційних втрат нарахована позивачем є арифметично вірною.

Отже, позовна вимога в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволеню в сумі 6287,50 грн.

Щодо нарахованих 3% річних слід вказати таке.

Позивач заявляє до стягнення 3% річних в сумі 1 370,14 грн.

Суд, перевіряючи правильність обрахунку 3% річних здійснив власний розрахунок, використовуючи калькулятор інформаційно-правової системи "LIGA360: Ліга:Закон Юрист" та встановив, що вони нараховані позивачем за період з 27.03.2022 р. по 26.03.2025 р. (від суми 15 223,81 грн).

Позовна вимога в частині стягнення 3% річних підлягає задоволеню в сумі заявленій позивачем - 1 370,14 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, у частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 15 223,81 грн. основного боргу, 6 287,50 грн. інфляційних втрат та 1 370,14 грн. 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Розмір сплаченого судового збору згідно заявленої позивачем ціни позову складає 2 422,40 грн.

Відповідач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВЕНЬ-АГРО" (34362, Рівненська область, Вараський район, с. Лубахи, вул. Вишнева, буд. 58 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" (45636, Волинська область, Луцький район, с.Гаразджа, вул. Київська, буд. 107, ) 15 223 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять три) грн 81 коп основної заборгованості, 6 287 (шість тисяч двісті вісімдесят сім) грн 50 коп інфляційних втрат, 1 370 (одну тисячу триста сімдесят) грн 14 коп 3% річних, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 28 квітня 2025 року.

Суддя Бережнюк В.В.