ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1874/24

за заявою ОСОБА_1 (адреса проживання/перебування переміщеної особи: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Вовк Я.Р.

За участю представників учасників у справі:

від ОСОБА_1 : адвокат Семенов О.В.;

керуючий реалізацією майна Боржника арбітражний керуючий Вегера А.А.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1874/24 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2024 відкрито провадження у справі № 911/1874/24 про неплатоспроможність Боржника; введено процедуру реструктуризації боргів Боржника; керуючим реструктуризацією Боржника призначено арбітражного керуючого Вегеру А.А.

14.08.2024 Господарським судом Київської області в установленому порядку було здійснено публікацію оголошення № 73830 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Постановою Господарського суду Київської області від 22.10.2024 визнано банкрутом ОСОБА_1 та введено процедуру погашення боргів Боржника; керуючим реалізацією майна Боржника призначено арбітражного керуючого Вегеру А.А.

На даний час у справі триває процедура погашення боргів Боржника.

03.03.2025 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання представника Боржника від 28.02.2025 б/№ (вх. № 4992) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України.

Ухвалою суду від 05.03.2025 вказане клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.03.2025; запропоновано керуючому реалізацією майна Банкрута арбітражному керуючому Вегері А.А., а також кредиторам ОСОБА_2 і ТОВ «Дебт Форс» надати суду письмові пояснення по суті поданого Боржником клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України.

17.03.2025 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшли письмові пояснення керуючого реалізацією майна Банкрута від 17.03.2025 б/№ (вх. № 3549/25) по суті вказаного вище клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України.

18.03.2025 в судове засідання з`явились представник Боржника, а також керуючий реалізацією майна Банкрута. Інші учасники у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Боржника в судовому засіданні подане клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України підтримав і просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених в ньому. Керуючий реалізацією майна Банкрута проти задоволення вказаного клопотання не заперечував, згідно поданих письмових пояснень.

Розглянувши подане клопотання Боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України та матеріали справи в цілому, заслухавши доводи представника Боржника та керуючого реалізацією майна Банкрута, суд зазначає наступне.

В клоподанні Боржник просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) за межі України, яке було встановлене ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2013 у справі № 335/5205/13-ц про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортів громадянина України для виїзду за кордон

В обґрунтування клопотання Боржник зазначає, що за поданням головного державного виконавця ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2013 у справі № 335/5205/13-ц ОСОБА_1 було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, до виконання зобов`язань за виконавчими листами № 2-217 від 20.09.2010 року, № 2-1401/11 від 31.01.2012, № 2-1769/11 від 16.03.2012, № 2-1773/11 від 30.03.2012, № 2-1772/12 від 30.03.2012, № 2-217/2010 від 01.03.2012, № 2-739/09 від 18.06.2009 виданих Заводським районним судом м. Запоріжжя, виконавчого листа № 2-2675/2009 від 29.01.2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, виконавчого листа № 2-4944/2010 від 01.03.2012, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська та виконавчого листа № 2-1669/06 від 16.01.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Проте, на даний час здійснюється провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, у зв`язку з чим задоволення вимог кредиторів може відбуватись лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому КУзПБ.

Боржник зазначає, що нормами діючого законодавства передбачена можливість тимчасового обмеження виїзду за кордон боржника лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Задля відновлення своєї платоспроможності ОСОБА_1 особисто звернувся до Господарського суду Київської області, що є доказом того, що Боржник заінтересований у вирішенні питання своєї платоспроможності та виконання всіх грошових зобов`язань, в яких він виступає боржником, сумлінно виконуючи обов`язки боржника та не приховуючи обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог.

Оскільки тимчасове обмеження у праві виїзду боржника є запобіжним заходом який гарантував виконання Боржником зобов`язання, то після відкриття справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 цей запобіжний захід вже втратив своє головне завдання, як гарантії виконання зобов`язань і в подальшому виступає тільки як перешкода Боржнику у влаштуванні на гідну роботу, з достойною заробітною платнею. Станом на сьогоднішній день у ОСОБА_1 є декілька варіантів для працевлаштування водієм-далекобійником, але однією із умов є вимога відсутності заборони виїзду за кордон, яка не дає йому можливості працевлаштуватися.

Крім того Боржник зауважив, що тимчасове обмеження у праві виїзду було застосоване до ОСОБА_1 , коли він перебував у правовому режимі боржника у зведеному виконавчому проваджені.

Таким чином Боржник вважає відсутніми підстави для продовження існування відповідного обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючий реалізацією майна Банкрута ОСОБА_1 арбітражний керуючий Вегера А.А. в письмових поясненнях зазначив, що відповідне обмеження було вжито як захід забезпечення виконання Боржником зобов`язань, встановлених рішенням суду.

Водночас, арбітражним керуючим Вегерою А.А. з Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на даний час запис про зведене виконавче провадження № 281/3 відсутній. Проте тимчасове обмеження права виїзду Боржника за кордон є чинним.

Керуючим реалізацією у справі № 911/1874/24 арбітражним керуючим Вегерою А.А. не виявлено дій Боржника, спрямованих на перешкоджання проведенню процедур, передбачених КУзПБ.

Крім цього, скасування тимчасового обмеження права виїзду за кордон України ймовірно сприятиме працевлаштуванню Боржника, що свідчить про відсутність у Боржника намірів щодо перешкоджання проведення відповідних процедур та погашення грошових вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 6 КУзПБ, відповідно до цього Кодексу до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Частиною 2 статті 7 КУзПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 120 КУзПБ визначено, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, зокрема, пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом; арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду.

Абзац 8 частини 2 статті 118 КУзПБ до заходів забезпечення вимог кредиторів відносить, зокрема, заборону виїзду боржника за кордон.

Слід зазначити, що норма ст. 377-1 ЦПК України, на підставі якої Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 27.05.2013 у справі № 335/5205/13-ц було обмежено ОСОБА_1 виїзд за межі України, втратила чинність з 15.12.2017.

Водночас, нормами ст. 441 ЦПК України (яка на даний час регулює вказані правовідносини), встановлено, що таке обмеження, як заборона виїзду боржника за межі України, допускається як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КУзПБ, господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 у справі № 27/1046 зазначив, що особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Зокрема, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство наступає строк виконання всіх зобов`язань боржника, що має наслідком обов`язок усіх конкурсних (забезпечених) кредиторів пред`явити вимоги до боржника, а їх задоволення може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі.

Отже, при врегулюванні правовідносин неплатоспроможності, законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора, боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2013 у справі № 335/5205/13-ц ОСОБА_1 було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, до виконання зобов`язань за відповідними судовими рішеннями.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як було зазначено вище, обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України було застосоване в порядку, встановленому п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України (в ред., чинній до 15.12.2017), як захід забезпечення виконання судового рішення у справах про стягнення заборгованості.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; за правилами ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що станом на поточну дату в Автоматизованій системи виконавчого провадження відсутній запис про зведене виконавче провадження № 281/3, в якому органом ДВС здійснено відповідне подання про тимчасове обмеження.

Суд зазначає, що у зв`язку з провадженням у справі про неплатоспроможність, та, зокрема, на стадії процедури погашення боргів Боржника, реалізація майна, задоволення вимог кредиторів Боржника та заходи забезпечення вимог кредиторів мають відбуватись виключно в межах справи про неплатоспроможність, в порядку, встановленому КУзПБ.

Як зазначено вище, керуючий реалізацією майна Боржника в письмових поясненнях не заперечує проти скасування обмеження у праві виїзду Боржника за межі України, оскільки арбітражним керуючим Вегерою А.А. не виявлено дій Боржника, спрямованих на перешкоджання проведенню процедур, передбачених КУзПБ; водночас скасування тимчасового обмеження права виїзду за кордон України ймовірно сприятиме працевлаштуванню Боржника, що свідчить про відсутність у Боржника намірів щодо перешкоджання проведення відповідних процедур та погашення грошових вимог кредиторів.

Крім того суд враховує, що продаж майна Боржника в процедурі неплатоспроможності фізичної особи з метою погашення грошових вимог кредиторів відбувається без участі особи боржника, тому не потребує його фізичної присутності на території України.

Станом на дату судового засідання до суду не надходило заперечень учасників у справі стосовно клопотання Боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене вище, за наслідком розгляду клопотання Боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, а також з`ясування позицій інших учасників у справі щодо вказаного питання, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які унеможливлюють задоволення вказаного клопотання Боржника, отже клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України підлягає задоволенню на підставі ст. 40 КУзПБ.

Керуючись ст. 232-235, 255 ГПК України, ст. 40, 118 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 від 28.02.2025 б/№ (вх. № 4992) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України задовольнити.

2. Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) за межі України, яке було встановлене ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2013 у справі № 335/5205/13-ц про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортів громадянина України для виїзду за кордон.

3. Примірник ухвали надіслати учасникам у справі та Державній прикордонній службі України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Повна ухвала підписана 22.04.2025.

Суддя С.Ю. Наріжний