ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3184/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича: не з`явився

від Фермерського господарства Колос-2021: Горюхін Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

заяву Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича

про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу

при розгляді апеляційної скарги Фермерського господарства Колос-2021

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 року, суддя в І інстанції Смелянець Г.Є., повний текст якого складено 16.12.2024, в м. Одесі

у справі №916/3184/24

за позовом: Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича

до відповідача: Фермерського господарства Колос-2021

про стягнення 293 429,26 грн

та за зустрічним позовом: Фермерського господарства Колос-2021

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича

про стягнення 325 314,92 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 у справі №916/3184/24 позов Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича до Фермерського господарства Колос-2021 про стягнення 293 429,26 грн задоволено частково; стягнуто з Фермерського господарства Колос-2021 на користь Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича пеню за порушення строків оплати у розмірі 106 380,79 грн, 3% річних у розмірі 27 839,09 грн, інфляційні втрати у розмірі 28 320,66 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 227,06 грн. У задоволенні решти позовних вимог Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Фермерського господарства Колос-2021 до Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича про стягнення 325 314,92 грн відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 у справі №916/3184/24 апеляційну скаргу Фермерського господарства Колос-2021 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 у справі №916/3184/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2024 у справі №916/3184/24 залишено без змін.

27.03.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем під час розгляду справи №916/3184/24 Південно-західним апеляційним господарським судом; стягнути з Фермерського господарства Колос-2021 на користь Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Розгляд даної заяви просить проводити без участі Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича та його представника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі №916/4546/24 на 15.04.2025 о 12:30.

До суду надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу по справі № 916/3184/24, в якій товариство зазначає, що витрати є не співмірними, завищеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить зменшити заявлену до стягнення суму до 3028,00 грн, що є законодавчо встановленим прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць.

В судовому засіданні 15.04.2025 брав участь представник відповідача за первісним позовом. Позивач участі в судовому засіданні не брав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представника позивача за первісним позовом за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду заяви по суті.

Обговоривши доводи та вимоги заяви Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткової постанови, судова колегія вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Колегією суддів встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме витрати на правову допомогу становлять 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції матеріали справи містять такі докази: Ордер АІ 1659668 про надання правової допомоги; Договір про надання професійної правничої допомоги №01-1507/2024 від 15 липня 2024 року; Додаткова угода №02 від 10.02.2025; АКТ № ДУ 02 про надання правової допомоги до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01-1507/24 від 15 липня 2024 року; рахунок № 01.25/03 від 25 березня 2025 року на часткову оплату в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень, який було оплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 171 від 26.03.2025.

Так, 15 липня 2024 року між Фізичною особою-підприємцем Єфімовим Дмитром Миколайовичем та Адвокатським бюро «Олександра Браніцького» було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №01-1507/2024.

Згідно з п.1.1 договору №01-1507/2024 від 15.07.2024 в порядку та на умовах, визначених цим Договором Бюро зобов`язується здійснювати захист прав та інтересів Клієнта (в тому числі але не обмежуючись у кримінальних провадженнях) а також представництво в усіх судах України, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування, органах та територіальних підрозділах Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України, прокуратури України, Служби Безпеки України, Бюро економічної безпеки, Державної митної служби України, Державної податкової служби України, будь-яких територіальних органах та підрозділах, перед структурними підрозділами НАБУ, ДБР, перед державними та приватними виконавцями, у відносинах з підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та підпорядкування, в тому числі перед підприємствами поштового зв`язку, перед фізичними особами та надавати інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується сприяти наданню правової допомоги та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.1.3 договору на підтвердження факту надання Бюро Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається Акт про надання правової допомоги шляхом його двостороннього підписання протягом трьох календарних днів з моменту надання (часткового надання) правової допомоги.

Згідно з п.1.4 договору правничу допомогу за даним договором надає:

- Адвокат, Браніцький Олександр Миколайович, що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3604/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20.03.2008 року на підставі Рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №167 від 20.03.2008;

- Адвокатське бюро може залучати до виконання даного договору інших адвокатів на договірних засадах. Бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до п.п.2.1,2.2 договору надання правової допомоги починається з моменту підписання сторонами даного договору. Дія даного договору припиняється його належним виконанням.

Згідно з п.п.5.1,5.2 договору за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнт сплачує Бюро гонорар. Розмір гонорару та порядок його сплати узгоджується між Сторонами за надання конкретної правової допомоги в окремих Додаткових угодах до Договору, які стають його невід`ємною частиною. При встановленні розміру гонорару враховуватимуться складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Додатковою угодою №02 від 10.02.2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги № 01-1507/2024 передбачено: « 1.1. Сторони погодили, що Бюро надає Клієнту правову допомогу у спорі з Фермерським господарством «Колос-2021» (ідентифікаційний код 43734072) щодо невиконання останнім умов Договору про надання сільськогосподарських послуг No 20042023-НП від « 20» квітня 2023 року, та стягнення з боржника 3% річних, інфляційних втрат та пені згідно Договору.

1.2. Правова допомога надаватиметься в Південно-західному апеляційному господарському суді, що включає зокрема, але не : аналіз апеляційної скарги, підготовку і подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, підготовку необхідних процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції, вчинення інших дій необхідних для надання Клієнту правової допомоги, у межах повноважень, визначених пунктом 3.1. Основного договору.

1.3. Розмір винагороди Бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.2 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні) визначену згідно порядку обчислення гонорару у формі фіксованої оплати та складає 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

1.4. Сторони при встановленні розміру гонорару враховували складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката/адвокатів, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.».

25 березня 2025 року Сторонами було складено АКТ № ДУ 02 про надання правової допомоги до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01-1507/24 від 15 липня 2024 року.

У даному акті міститься детальний опис наданої професійної правничої допомоги.

Відповідно до вказаного акту № ДУ 02 від 25 березня 2025 про надання професійної правничої допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги №01-1507/2024 від 15.07.2024) Бюро надало, а Клієнт отримав наступну професійну правничу допомогу:

- Вивчення та аналіз апеляційної скарги - 1 год;

- Напрацювання правової позиції та плану дій щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції - 1 год;

- Узгодження з Клієнтом запропонованої правової позиції та роз`яснення правових наслідків 0,5 год;

- Підготовка відзиву, виконання вимог процесуального закону щодо подання до суду апеляційної інстанції 4 год;

- Аналіз апеляційної скарги на додаткове рішення та роз`яснення правового змісту Клієнту 1 год;

- Підготовка та подання заяви про участь в засіданні в режимі ВКЗ - 0,5 год;

- Участь у судовому засіданні під час розгляду скарги на рішення 25.03.2025 - 0,5 год;

- Участь у судовому засіданні 25.03.2025 під час розгляду скарги на додаткове рішення - 0,25 год;

- Роз`яснення Клієнту правового змісту судових рішень, прийнятих за результатами розгляду апеляційних скарг - 0,25 год.

Відповідно до п. 1.3 вищеназваного Акту Сторони погодили, що обсяг професійної правничої допомоги наданий Бюро в Господарському суді Одеської області у необхідному обсязі, отриманий Клієнтом, визначений Сторонами у фіксованому розмірі (п. 1.3. Додаткової угоди № 02 від 10.02.2025) та у грошовому виразі становить 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень).

Адвокатським бюро було виставлено рахунок № 01.25/03 від 25 березня 2025 року на часткову оплату в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень, який було оплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 171 від 26.03.2025.

Проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатами робіт (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Водночас апеляційний суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності та співмірності таких витрат.

За наслідками здійсненої оцінки розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатами робіт, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд апеляційної інстанції при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн та як вбачається з наданих документів на підтвердження таких витрат - розмір витрат на правничу допомогу погоджено між позивачем та його адвокатом у фіксованому розмірі.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/ (провадження № 12-14гс22)).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Так, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Браніцький О.М. в якості представника позивача брав участь у розгляді даної справи місцевим господарським судом, відтак обізнаність адвоката щодо предмета спору, специфіки спірних правовідносин, судової практики у подібних правовідносинах, сталої правової позиції позивача та ходу розгляду справи презюмується, у зв`язку з чим підготовка та подання апеляційної скарги не вимагали великого обсягу аналітичної та технічної роботи.

Із заяв по суті представником позивача додано до Південно-західного апеляційного господарського суду один документ відзив на апеляційну скаргу.

Правова позиція сторони була сформована у суді першої інстанції та не змінювалась у суді апеляційної інстанції, отже, адвокату не потрібно було двічі досліджувати ті самі обставини справи.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції відбувся за одне судове засідання.

Суд зауважує увагу на тому, що позивач хоча і посилається на погодження фіксованої суми винагороди адвоката за надані послуги у суді першої інстанції, втім, на переконання колегії суддів, наданий стороною перелік виконаних робіт представником позивача підлягає оцінці на предмет дотримання критеріїв їх співмірності та обґрунтованості.

Аналізуючи надані адвокатом позивача послуги, колегія суддів зазначає, що виокремлення адвокатом таких послуг як «вивчення та аналіз апеляційної скарги; напрацювання правової позиції та плану дій щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції; узгодження з Клієнтом запропонованої правової позиції та роз`яснення правових наслідків; підготовка відзиву, виконання вимог процесуального закону щодо подання до суду апеляційної інстанції; аналіз апеляційної скарги на додаткове рішення та роз`яснення правового змісту Клієнту» є необґрунтованим, не відповідає критерію необхідності та дійсності, адже всі вище перелічені послуги охоплюються послугою із підготовки та подання відзиву.

Таким чином, наведені послуги фактично дублюють одна одну та не утворюють самостійного правового результату, який би міг обґрунтовувати їх окрему оплату.

Колегія суддів вважає також безпідставним включення до складу правничих послуг «підготовка та подання заяви про участь в підготовчому засідання в режимі ВКЗ», оскільки вказана дія не передбачає додаткового самостійного правового результату при розгляді спору по суті.

Проаналізувавши опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) в суді апеляційної інстанції на суму 20 000 грн не є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт.

Також, судова колегія зазначає, що сам по собі наданий акт виконаних робіт та наведений заявником детальний опис робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності.

У договорі про надання правничої допомоги клієнт та адвокат вправі визначити розмір винагороди адвоката за надання клієнту юридичних послуг на власний розсуд. Проте, ці витрати не повинні бути непомірним тягарем для іншого учасника справи, який не є стороною цього договору.

Колегія суддів зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Врахувавши результати розгляду справи у суді апеляційної інстанції, а також те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат враховуючи те, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 20000 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їх розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспіврозмірним із виконаною роботою з огляду на обсяг виконаної роботи під час апеляційного розгляду справи та незмінність правової позиції відповідача в суді апеляційної інстанції.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості, необхідності та пропорційності, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, колегія суддів дійшла висновку, що до стягнення підлягають понесені судові витрати в сумі 10 000 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає заяву про стягнення витрат на правничу допомогу такою, що потребує часткового задоволення з відмовою в іншій частині.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3184/24 - задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства Колос-2021 () на користь Фізичної особи-підприємця Єфімова Дмитра Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000 грн.

В решті заяви відмовити.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 21.04.2025.

Головуючий суддя: А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська