ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/7291/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Баранець О. М., Кондратова І. Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:

позивача за первісним позовом - не з`явився,

відповідача за первісним позовом - Кулик Г. В.,

ФГВФО - не з`явився,

ТОВ "Кредит Інвестмент Груп" - Нейрановський А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Рудь І. А.

від 14.11.2019 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Кощеєв І. М., Дармін М. О., Чус О. В.

від 09.12.2024

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Інвестмент Груп"

про стягнення 129 002 158,77 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 6 623 667,86 грн,

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/548 від 11.04.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/7291/17 у зв`язку із запланованою відпусткою судді Вронської Г. О.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 для розгляду справи № 904/7291/17 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н. М., судді: Баранець О. М., Кондратова І. Д.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про стягнення заборгованості за кредитним договором про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007 № 64-07/МВ та додаткових угод до нього у розмірі 127 399 283,03 грн, з яких: 64 326 920,00 грн - строкова заборгованість по кредиту, 7 720 289,83 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 27 709 830,94 грн - строкова заборгованість по відсоткам, 25 697 266,42 грн - прострочена заборгованість по відсоткам, 3 547 851,58 грн - пеня за прострочення сплати по кредиту та відсоткам (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.03.2019).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" умов договору про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007 № 64-07/МВ в частині погашення заборгованості за виданими кредитними коштами та сплати процентів.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом, в якому просило суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 6 623 667,86 грн, зменшивши на цю суму розрахунок зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007 № 64-07/МВ та додатковими угодами до нього.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" зазначило, що 26.03.2009 між ним, як майновим поручителем, іпотекодавцем та Національним банком України укладено іпотечний договір № 03/10, у забезпечення виконання зобов`язань Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (позичальник) перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 №03/10. У лютому 2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" як іпотекодавець отримало вимогу Національного банку України № 18-0005/ 15251 від 19.02.2016 про погашення заборгованості Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" у розмірі 6 623 667,86 грн. У випадку невиконання зазначеної вимоги Національний банк України мав намір звернути стягнення на об`єкт іпотеки - комплекс будівель та споруд, який складає основу господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія". У період з 01.03.2016 по 30.04.2016 на виконання вимоги Національного банку України Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" як майновим поручителем Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" у забезпечення виконання зобов`язань останнього за кредитним договором № 03/10 від 26.03.2009 перераховано на користь Національного банку України 6 623 667,86 грн. Листом № 12-004/53807 від 29.06.2016 Національний банк України повідомив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про сплату зазначених коштів та часткове погашення кредиту рефінансування у зазначеній сумі. Відповідно до заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2016, від 08.04.2016, від 18.04.2016, від 29.04.2016 зазначені грошові кошти в порядку статті 601 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 203 Господарського кодексу України зараховано в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" за договором № 64-07/МВ. Листом Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" № 3-243400/9613 від 16.08.2016 було підтверджено отримання заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог та повідомлено компанію, що банком буде проведено роботу з зарахування зустрічних вимог для зменшення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" за кредитним договором. Листом № 3-1311/302 від 19.01.2017 Акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" повідомило відповідача (позивача за зустрічним позовом), що пропозиція здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає вимогами частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо банків, які ліквідуються, у зв`язку із чим вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в сумі 6 623 667,86 грн є погашеними. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) вважає, що відмова банку від заліку зустрічних однорідних вимог не ґрунтується на законі, так як припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, абзац 2 пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить виключення з правила, а зазначений залік повністю відповідає визначеному виключенню.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

07.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Дніпропетровське регіональне управління", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" (позичальник) було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ (далі - кредитний договір).

Пунктом 1.1.1 кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються окремими частинами, на умовах, визначених цим договором в межах невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 87 000 000,00 гривень з урахуванням його зменшення згідно із графіком зниження ліміту (додаток № 1 до кредитного договору) зі сплатою за користування кредитними коштами процентів згідно із підпунктом "а" пункту 3.1 кредитного договору (15% річних - в гривні та 8,99 % річних в швейцарських франках), а за користування кредитними коштами з моменту, що вказаний в підпункті "б", "в" пункту 3.1 кредитного договору, сплатити проценти у підвищеному розмірі (30,0% річних - в гривні та 17,98% річних - в швейцарських франках).

За умовами пункту 1.1.2 кредитного договору кожна наступна видача траншу здійснюється у межах вільного залишку ліміту заборгованості, установленого пунктом 1.1.1 кредитного договору з урахуванням раніше виданих траншей і вимог, встановлених у графіку зниження ліміту (додаток № 1 до кредитного договору).

Для обліку кредитних коштів, які видаються в рахунок кредитної лінії банк відкриває позичальнику позичкові рахунки: в національній валюті України - гривня -№ 2063.9.10774.02; в швейцарських франках - № 2063.9.10774.02.

Пунктом 2.1.7 кредитного договору передбачено, що кредитування здійснюється видачею окремих траншів за письмовою заявою позичальника.

Транші надаються шляхом зарахування коштів банком з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в банку, якщо інше не передбачено у письмовій заяві позичальника або додатковою угодою (пункт 2.1.8 кредитного договору).

Пунктом 2.2 кредитного договору визначено, що надання траншів здійснюється в наступному порядку: перший транш надається у розмірі не більше 14 500 000 швейцарських франків - для погашення заборгованості по кредитному договору № 74-ДБК/В-06 від 17.10.2006, укладеному позичальником з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк"; всі наступні транші - надаються виключно в національній валюті України - гривні в рамках загального ліміту, установленого в сумі 87 000 000,00 гривень.

Надання траншей в національній валюті України - гривня здійснюється тільки після повного погашення заборгованості у швейцарських франках та виконання наступних умов: а) здійснення повного погашення заборгованості та дострокового розірвання кредитного договору № 74-ДБК/В-06 від 17.10.2006, укладеного позичальником з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та надання до банку документального підтвердження цього факту, а також факту відсутності запису про обтяження майна у реєстрах іпотек та обтяження рухомого майна, а також відсутність заборон на відчуження; б) оформлення в якості забезпечення по даному кредитному договору корпоративних прав та майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, які належать позичальнику.

Відповідно до пункту 2.5 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути всі отримані кошти банку в валютах заборгованості по кожному траншу згідно із графіком зниження ліміту з остаточним строком погашення до 06.11.2014 шляхом перерахування грошових коштів на відповідні позичкові рахунки.

Позичальник зобов`язався сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі та порядку, передбаченому пунктом 2.6 кредитного договору.

За умовами пункту 3.1 кредитного договору банк здійснює нарахування, а позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами по кожному траншу, виходячи з наступних ставок: а) по кредиту в національній валюті - гривні - 15% річних за користування траншами в період з дня видачі до строку, який вказаний в пункті 2.5 кредитного договору; по кредиту в швейцарських франках - 8,99 % річних за користування траншами в період з дня видачі до строку, який вказаний в пункті 2.5 кредитного договору; б) у разі порушення позичальником строків погашення відповідно до пункту 2.5 кредитного договору: по кредиту в національній валюті - гривні - 30 % річних від суми своєчасно невиконаного зобов`язання за період з моменту непогашення суми кредиту (його частини) до дня фактичного погашення цієї заборгованості; по кредиту в швейцарських франках - 17,98 % річних від суми своєчасно невиконаного зобов`язання за період з моменту непогашення суми кредиту (його частини) до дня фактичного погашення цієї заборгованості; в) по кредиту в національній валюті - гривні - 30 % річних за період, вказаний в пункті 2. 5 кредитного договору до дня фактичного погашення заборгованості.

Розрахунок процентів здійснюється за період користування кожним траншем окремо з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення - не здійснюється. Розрахунок процентів по заборгованості у гривні здійснюється по методу "Факт/365" ("Факт/366" у високосний рік) (пункт 3.3 кредитного договору).

Пунктом 3.4 кредитного договору сторони передбачили, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється два рази на місяць, а саме з 1-го по 25-те число кожного місяця та з 26 по останнє число місяця нарахування.

Не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами. Датою сплати процентів є день зарахування коштів на рахунки, вказані в п. 3.2 кредитного договору (в національній валюті - гривні № 2068.4.10774.02).

Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору разі якщо позичальник в період дії кредитного договору порушить будь-які його умови (в тому числі несплата процентів за користування кредитними коштами), банк має право вимагати дострокового повернення виданих кредитних коштів та сплати усіх процентів за весь період користування кредитом, а позичальник зобов`язаний повернути отримані кредитні кошти протягом одного робочого дня з моменту отримання вимоги банка.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено відповідальність позичальника за прострочку повернення кредитних коштів та/або сплати процентів у вигляді пені із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки.

03.06.2008 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої змінено процентну ставку, яка підлягає сплаті, а саме по кредиту в національні валюті - гривні на 17% річних, а вразі порушення строків повернення кредиту, передбачених пунктом 2.5 кредитного договору - на 25,5 % річних.

30.10.2008 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту.

27.01.2009 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту та обов`язок позичальника надавати банку довідки про рух коштів в інших банках, про внесення змін в договори оренди, та внесення відповідних змін в договори страхування.

30.04.2009 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту.

19.08.2009 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили, що з 19.08.2009 позичальник забезпечує зарахування всієї виручки на рахунки банку, а у разі невиконання цього зобов`язання - процентна ставка буде складати 22,0% річних. Це зобов`язання діє до 18.08.2010.

30.10.2009 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту, а також черговість погашення суми боргу, у разі коли сплаченої суми буде недостатньо для погашення загальної суми.

27.05.2010 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту, а також визначили, що позичальник забезпечує зарахування всієї виручки на рахунки банку, а у разі невиконання цього зобов`язання - з першого числа місяця, наступного за місяцем в якому ця вимога буде порушена, процентна ставка буде збільшена на 2% та подальше нарахування відбуватиметься по підвищеній процентній ставці.

30.12.2010 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту, а також внесли зміни до пункту 3.4 кредитного договору, згідно із новою редакцією якого нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється два рази на місяць, а саме з 1-го по 25-те число кожного місяця та з 26 числа по останнє число місяця нарахування. Сума нарахованих, однак фактично несплачених на момент укладання додаткової угоди процентів, фіксується та встановлюється строк для погашення до 07.01.2012. Проценти, нараховані по 31.12.2011, сплачуються позичальником не пізніше 07.01.2012. Проценти, які будуть нараховані з січня 2012 року, повинні сплачуватися не пізніше 07 числа місяця, наступного за місяцем, який оплачується.

01.11.2011 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили, що проценти за користування кредитними коштами у національні валюті - гривні складатимуть 15,33 % річних в період з 01.11.2011 по 31.12.2011. В період з 01.01.2012 по 06.11.2014 проценти за користування кредитними коштами в національній валюті - гривні -17,00 % річних. У разі порушення строків погашення процентів за користування кредитними коштами в національній валюті - гривні - складатиме 25,5 % річних.

29.12.2011 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої сторони погодили новий графік зниження ліміту, а також внесли зміни до пункту 3.4 кредитного договору, згідно із новою редакцією якого нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється два рази на місяць, а саме з 1-го по 25-те число кожного місяця та з 26 числа по останнє число місяця нарахування. Сума нарахованих, однак фактично несплачених на момент укладання додаткової угоди процентів, фіксується та встановлюється строк для погашення до 07.07.2012. Проценти, нараховані по 30.06.2012 сплачуються позичальником не пізніше 07.07.2012. Проценти, які будуть нараховані з липня 2012 року повинні сплачуватися не пізніше 07 числа місяця, наступного за місяцем, який оплачується.

05.04.2013 між позичальником та банком було підписано додаткову угоду до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, відповідно до якої внесено зміни у пункт 1.1.1 кредитного договору та визначено, що максимальний ліміт заборгованості складає 94 772 025,77 гривень. Погоджено новий графік зниження ліміту. Також викладено пункт 2.2 кредитного договору в новій редакції, згідно із якою транш надається в наступному порядку: транш в розмірі не більше 20 439 157,27 грн для погашення заборгованості по кредитному договору № 14-08/К від 18.02.2008, який укладено між банком та позичальником; видача траншу здійснюється в строк до 30.04.2013, загальний ліміт встановлюється у розмірі 94 772 025,77 гривень. Внесено зміни до пункту 2.5 кредитного договору та визначено, що позичальник зобов`язується повернути всі отримані кошти по кожному траншу згідно з графіком зниження ліміту з остаточним строком погашення до 31.12.2022. Крім того, внесені зміни до пункту 3.4 кредитного договору та узгоджено, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється два рази на місяць, а саме з 1-го по 25-те число кожного місяця та з 26 числа по останнє число місяця нарахування. Сума нарахованих, однак фактично несплачених процентів за період з 07.11.2007 по 25.05.2013 фіксується та встановлюється строк для погашення до 31.12.2022. Погашення цієї суми здійснюється згідно із графіком погашення процентів, нарахованих та несплачених станом на 25.05.2013. Проценти, які будуть нараховуватися з 26.05.2013 повинні сплачуватися в повному обсязі починаючи з наступного дня з моменту їх нарахування, не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем нарахування.

На виконання умов кредитного договору та письмових заявок позичальника щодо видачі кредиту (окремих траншів) банком сформовані відповідні розпорядження про проведення платежів та перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти, у загальній сумі 106 850 957,27 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09.11.2007 № 2, розпорядженнями про проведення платежів, меморіальним ордером від 11.04.2013 № 29254733 тощо, а також випискою банку по рахунку № 2063.9.10774.02 за період з 07.11.2007 по 05.08.2016, в якій відображено операції з надання кредиту шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника грошових коштів у вищевказаній сумі.

У зв`язку із порушенням позичальником умов кредитного договору та додаткових угод до нього в частині своєчасного погашення заборгованості за виданими кредитними коштами та сплаті процентів, банк, в порядку пункту 6.1 кредитного договору, 15.03.2016 направив позичальнику письмову вимогу від 14.03.2016 про дострокове повернення всіх кредитних коштів, сплату процентів за весь період користування кредитом та пені, що станом на 12.03.2016 загалом складало 115 271 594,47 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2017 за клопотанням відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта були поставлені наступні питання:

"1. Чи відповідає розрахунок заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", що міститься у матеріалах справи, умовам договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 та умовам додаткових угод до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а саме: додаткової угоди № 1 від 03.06.2008, додаткової угоди № б/н від 30.10.2008, додаткової угоди № б/н від 27.01.2009, додаткової угоди № б/н від 30.04.2009, додаткової угоди № б/н від 19.08.2009, додаткової угоди № б/н від 30.10.2009, додаткової угоди № б/н від 27.05.2010, додаткової угоди № б/н від 30.12.2010, додаткової угоди № б/н від 01.11.2011, додаткової угоди № б/н від 29.12.2011, додаткової угоди № б/н від 05.04.2013, та розрахунковим документам відносно видачі та погашення кредиту по вказаному кредитному договору?

2. Чи підтверджується документально вказаний у позовній заяві розмір простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" по кредиту за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

3. Чи відповідає метод нарахування Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" процентів по договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та вимогам чинного законодавства України?

4. Чи підтверджується документально несвоєчасна сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитних коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а також розмір заборгованості, вказаний у звітній документації цих несвоєчасно сплачених коштів за вищевказаним договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

5. Яка сума строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви?

6. Яка сума строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви?

7. Чи є підстави для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007? Якщо є, то який розмір пені має бути нарахований Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви?

8. Яка сума строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви, у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10?

9. Яка сума строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви, у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10?

10. Чи є підстави для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 ( шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним Банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10? Якщо є, то який розмір пені має бути нарахований Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви?".

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17 експертом встановлено, що "…наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (т. 12, а. с. 166) по договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, що підлягає сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" станом на 12.07.2017 в частині видачі кредиту відповідає умовам договору та розрахунковим документам про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 та умовам додаткових угод до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а саме: додаткової угоди № 1 від 03.06.2008, додаткової угоди № б/н від 30.10.2008, додаткової угоди № б/н від 27.01.2009, додаткової угоди № б/н від 30.04.2009, додаткової угоди № б/н від 19.08.2009, додаткової угоди № б/н від 30.10.2009, додаткової угоди № б/н від 27.05.2010, додаткової угоди № б/н від 30.12.2010, додаткової угоди № б/н від 01.11.2011, додаткової угоди № б/н від 29.12.2011, додаткової угоди № б/н від 05.04.2013; в частині погашення кредиту не відповідає умовам договору та розрахунковим документам про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 та умовам додаткових угод до Договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а саме: додаткової угоди № 1 від 03.06.2008, додаткової угоди № б/н від 30.10.2008, додаткової угоди № б/н від 27.01.2009, додаткової угоди № б/н від 30.04.2009, додаткової угоди № б/н від 19.08.2009, додаткової угоди № б/н від 30.10.2009, додаткової угоди № б/н від 27.05.2010, додаткової угоди № б/н від 30.12.2010, додаткової угоди № б/н від 01.11.2011, додаткової угоди № б/н від 29.12.2011, додаткової угоди № б/н від 05.04.2013. Розбіжність між проведеним дослідженням та даними розрахунку банку складає: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 0,00 гривень; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 0,00 гривень; сума строкової заборгованості по відсоткам - 273,07 гривень; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 3 164,35 гривень; заборгованість по пені - 26 107,90 гривень. Встановити причини виникнення розбіжності між проведеним дослідженням та даними розрахунку банку не надається за можливе…".

"…В результаті проведеного дослідження документально підтверджується вказаний у позовній заяві розмір простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" по кредиту за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 в сумі 7 305 076,83 гривень."

"…В результаті проведеного дослідження встановлено, що метод нарахування Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" процентів по договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 відповідає вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та вимогам чинного законодавства України".

"… В результаті проведеного дослідження документально підтверджується несвоєчасна сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитних коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а також розмір заборгованості, вказаний у звітній документації цих несвоєчасно сплачених коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007".

"Згідно із проведеним дослідженням загальний розмір строкової та простроченої заборгованості по кредиту відповідно до умов договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на 12.07.2017 складає: сума строкової заборгованості по кредиту - 64 326 920,00 гривень; сума простроченої заборгованості по кредиту - 7 720 289,83 гривень… Загальний розмір строкової та простроченої заборгованості по процентам згідно умов Договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на 12.07.2017 складає: сума строкової заборгованості по процентам - 27 709 830,94 гривень; сума простроченої заборгованості по процентам - 25 697 266,42 гривень….Загальний розмір заборгованості по пені відповідно до умов договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на 12.07.2017 складає 3 547 851,58 гривень."

"… Встановити: - яка сума строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви, у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 не надається за можливе; - яка сума строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 станом на дату подання позовної заяви, у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 ( шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок ), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 не надається за можливе; - чи є підстави для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10? Якщо є, то який розмір пені має бути нарахований Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви надається за можливе".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 904/7291/17 призначено повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На вирішення експерта поставлені такі питання:

"- Чи відповідає розрахунок кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", зроблений банком на підставі висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ватченко Б.С., за результатами проведення судово-економічної експертизи у справі № 904/7291/17 (вих. № 4875/4876-17 від 11.02.2017), що міститься у матеріалах справи, умовам договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 та умовам додаткових угод до договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а саме: додаткової угоди № 1 від 03.06.2008, додаткової угоди № б/н від 30.10.2008, додаткової угоди № б/н від 27.01.2009, додаткової угоди№б/н від 30.04.2009, додаткової угоди№ б/н від 19.08.2009, додаткової угоди№ б/н від 30.10.2009, додаткової угоди № б/н від 27.05.2010, додаткової угоди № б/н від 30.12.2010, додаткової угоди №б/н від 01.11.2011, додаткової угоди № б/н від 29.12.2011, додаткової угоди №б/н від 05.04.2013 та розрахунковим документам відносно видачі та погашення кредиту по вказаному кредитному договору?

- Чи підтверджується документально вказаний банком у заяві про збільшення позовних вимог від 18.03.2019 розмір простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" по кредиту за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Чи відповідає метод нарахування Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" процентів за користування кредитними коштами вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", умовам договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 й додаткових угод до нього та вимогам чинного законодавства України?

- Чи підтверджується документально несвоєчасна сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитних коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а також розмір заборгованості, вказаний у звітній документації цих несвоєчасно сплачених коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Яка сума строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Яка сума строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Чи є підстави для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007? Якщо є, то який розмір пені має бути нарахований Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви?

- Яка сума строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень, 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Яка сума строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 (шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень, 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 станом на дату подання позовної заяви за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007?

- Чи є підстави для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 6 623 667,86 ( шість мільйонів шістсот двадцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень, 86 копійок), яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10? Якщо є, то який розмір пені має бути нарахований Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви?

Згідно із висновком експерта № 2809/25366-25377 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса:

"По першому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, документально підтвердити відповідність розрахунку кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" умовам договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 та додаткових угод до нього, а також первинним документам про видачу та погашення кредиту - не надається можливим.

По другому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, документально підтвердити вказаний банком у заяві про збільшення позовних вимог від 18.03.2019 розмір простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" по кредиту за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По третьому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста документально підтвердити відповідність методу нарахування Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" процентів за користування кредитними коштами вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", умовам договору про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 й додаткових угод до нього та вимогам чинного законодавства України - не надається можливим.

По четвертому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, документально підтвердити несвоєчасність сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитних коштів за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007, а також визначити та документально підтвердити розмір простроченої заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 не надається можливим.

По п`ятому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити розміри строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64- 07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По шостому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити розміри строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64- 07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По сьомому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити наявність/відсутність підстав для нарахування пені (провести її розрахунок) за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По восьмому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити суми строкової та простроченої заборгованості по кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 6 623 667,86 гривень, яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64- 07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По дев`ятому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити розміри строкової та простроченої заборгованості по процентам Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 6 623 667,86 гривень, яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 станом на дату подання позовної заяви за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64- 07/МВ від 07.11.2007 - не надається можливим.

По десятому питанню: В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити та документально підтвердити наявність/відсутність підстав для нарахування пені за договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 у випадку проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 6 623 667,86 гривень, яку за період з березня 2016 року по квітень 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" було направлено на погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", перед Національним банком України за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 станом на дату подання позовної заяви за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 64-07/МВ від 07.11.2007 не надається можливим.

3. Короткий зміст судових рішень

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі № 904/7291/17 первісний позов задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" 64 326 920,00 грн строкової заборгованості по кредиту, 7 720 289,83 грн простроченої заборгованості по кредиту, 27 709 830,94 грн строкової заборгованості по відсоткам, 25 697 266,42 грн простроченої заборгованості по відсоткам, 3 547 851,58 грн пені, 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в дохід Державного бюджету України 433 310,00 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- суд, дослідивши наданий експертом висновок та додатки до нього у вигляді розрахунків суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед банком за спірним кредитним договором (суми строкової та простроченої заборгованості за кредитом, суми строкової та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, суми пені по тілу кредиту та про процентах), оцінивши його разом з іншими доказами, наданими сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає його належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 12.07.2017;

- судом встановлено, що за розрахунком експерта пеня за прострочення сплати основного боргу (тіла кредиту) за період з 10.01.2017 по 11.07.2017 складає 735 351,76 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом за вказаний період - 2 812 499,82 грн. Перевіркою виконаного експертом розрахунку суми строкової та простроченої заборгованості за кредитом, суми строкової та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, суми пені по тілу кредиту та про процентах, судом порушень умов спірного кредитного договору та додаткових угод до нього, а також норм чинного законодавства не встановлено;

- суд відхиляє заперечення відповідача (позивача за зустрічним позовом) щодо неправомірного, такого, що не відповідає умовам кредитного договору, порядку нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами у швейцарських франках, з огляду на умови пункту 3.4 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 05.04.2013. Так, укладаючи зазначену додаткову угоду, сторони погодили, що сума нарахованих, але фактично не виплачених відсотків за період з 07.11.2007 по 25.05.2013 фіксується та встановлюється строк погашення позичальником даної заборгованості до 31.12.2022 у сумі та строки згідно із погодженим сторонами графіком. Таким чином, сторони узгодили та зафіксували розмір заборгованості позичальника за відсотками у вказаний період та порядок її оплати. Доказів наявності протоколу розбіжностей до вказаної додаткової угоди та його узгодження сторонами, а також докази визнання недійсною у судовому порядку чи розірвання додаткової угоди від 05.04.2013 матеріали справи не містять. Отже, підписавши таку угоду, відповідач (позивач за зустрічним позовом) погодився із сумою нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі у швейцарських франках;

- статтею 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дійсно передбачені виключення, коли можливе припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог під час здійснення процедури ліквідації банку, однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" не підпадає під жодне виключення наведене у вказаній статті, а тому зустрічний позов є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. З урахуванням викладеного, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Постановою від 09.12.2024 Центральний апеляційний господарський суд, зокрема, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Інвестмент Груп"; залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі № 904/7291/17; присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в дохід Державного бюджету України 760 925,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, ухвалою суду від 25.09.2017 за клопотанням відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлені питання;

- під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 904/7291/17 за клопотанням Скаржника було призначено у справі повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса;

- призначена за повторним клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2022 у справі № 904/7291/17 комісійна судова економічна експертиза, проведення якої було доручено Київському науковому дослідному інституту судових експертиз. Однак, вказана експертиза не була проведена у зв`язку з несплатою відповідачем вартості експертизи, отже, експертиза не була проведена з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", яким не було здійснено оплату рахунку за проведення експертизи;

- дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності суд апеляційної інстанції вважає, що надані позивачем за первісним позовом докази в обґрунтування своїх позовних вимог, є більш вірогідними ніж твердження відповідача за первісним позовом про частково погашення відповідачем кредиту перед позивачем та не врахування вказаних обставин останнім, що не підтверджено належними доказами на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування;

- беручи до уваги докази наявні в матеріалах справи (експертний висновок та додатки до нього у вигляді розрахунків суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед банком за спірним кредитним договором (суми строкової та простроченої заборгованості за кредитом, суми строкової та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, суми пені по тілу кредиту та про процентах )), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" 64 326 920,00 грн строкової заборгованості по кредиту, 7 720 289,83 грн простроченої заборгованості по кредиту, 27 709 830,94 грн строкової заборгованості по відсоткам, 25 697 266,42 грн простроченої заборгованості по відсоткам, 3 547 851,58 грн пені за прострочення сплати по кредиту та відсоткам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню;

- місцевий господарський суд обґрунтовано відхилив заперечення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) щодо такого, що не відповідає умовам кредитного договору, порядку нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами у швейцарських франках, з огляду на умови пункту 3.4 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 05.04.2013. Так, укладаючи зазначену додаткову угоду, сторони погодили, що сума нарахованих, але фактично не виплачених відсотків за період з 07.11.2007 по 25.05.2013 фіксується та встановлюється строк погашення позичальником даної заборгованості до 31.12.2022 у сумі та строки згідно із погодженим сторонами графіком. Таким чином, сторони узгодили та зафіксували розмір заборгованості позичальника за відсотками у вказаний період та порядок її оплати. Доказів наявності протоколу розбіжностей до вказаної додаткової угоди та його узгодження сторонами, а також докази визнання недійсною у судовому порядку чи розірвання додаткової угоди від 05.04.2013 матеріали справи не містять. Отже, підписавши таку угоду, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) погодився із сумою нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі у швейцарських франках;

- суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо безпідставності зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія".

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема, просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 904/7291/17 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" суми кредитної заборгованості в розмірі 129 002 158,77 грн, яка складається з: 64 326 920,00 грн - строкової заборгованості по кредиту; 7 720 289,83 грн - простроченої заборгованості по кредиту; 27 709 830,94 грн - строкової заборгованості по відсоткам; 25 697 266,42 грн - простроченої заборгованості по відсоткам; 3 547 851,58 грн пені; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 в частині розрахунку та стягнення суми судового збору з наступним новим розрахунком та розподілом судових витрат, понесених сторонами, за розгляд справи № 904/7291/17 судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, скаржник просить здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 в частині надмірно сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в дохід Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 409 266,86 грн.

У якості підстав касаційного оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 904/7291/17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" зазначило наявність виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Так, скаржник зауважив, що суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови, в порушення приписів статей 4, 6 Закону України "Про судовий збір", статей 123, 163 Господарського процесуального кодексу України та без врахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25.10.2019 у справі № 916/4692/15, - безпідставно розрахував суму судового збору за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 1 010 925,00 грн, а до стягнення (з урахуванням оплаченої при поданні апеляційної скарги частини судового збору в розмірі 250 000,00 грн) присудив суму в розмірі 760 925,00 грн, що на 612 460,29 грн перебільшує суму, яка підлягала стягненню. Крім того, суд апеляційної інстанції не мотивуючи відхилення висновку експерта Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса № 2809/25366-25377 за результатами проведення судової економічної експертизи за матеріалами справи № 904/7291/17 від 30.09.2021, встановив обставини наявності кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" на загальну суму 129 002 158,77 грн, яка складається з: 64 326 920,00 грн - строкової заборгованості по кредиту; 7 720 289,83 грн - простроченої заборгованості по кредиту; 27 709 830,94 грн - строкової заборгованості по відсоткам; 25 697 266,42 грн - простроченої заборгованості по відсоткам; 3 547 851,58 грн пені - на підставі висновку експерта № 4875/4876-17 за результатами проведення судової економічної експертизи у справі № 904/7291/17 від 11.01.2019, виготовленого експертом Дніпропетровського НДІСЕ Ватченко Б. С., який був визнаний цим же апеляційним судом необґрунтованим та суперечливим (ухвала від 16.03.2020 про призначення проведення повторної судової економічної експертизи). Скаржник зауважив, що вважає висновок експерта Дніпропетровського НДІСЕ від 11.01.2019, виготовлений експертом Ватченко Б. С. неналежним, недостовірним і недопустимим доказом, на підставі якого Центральний апеляційний господарський суд встановив обставини, що мають суттєве значення для розгляду даної справи, та залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі № 904/7291/17, яким задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитної заборгованості, розрахованої на підставі цього ж доказу, визнаного апеляційним судом "необґрунтованим та суперечливим", тобто таким, що не може вважатися належним, допустимим та достовірним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Інвестмент Груп" подало до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 904/7291/17 в частині стягнення суми кредитної заборгованості в розмірі 129 002 158,77 грн, а оскаржувані судові рішення в цій частині залишити без змін.

5. Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційний перегляд рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції здійснюється лише в частині первісних позовних вимог, оскільки інші частини рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції не оскаржені.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (пункт 4 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України)

Причиною виникнення первісного позову є питання щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" строкової заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту, строкової заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по відсоткам та пені.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договору.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

За змістом частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 4 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

На обґрунтування наявності визначеної скаржником підстави для касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на те, що: суд апеляційної інстанції не мотивуючи відхилення висновку експерта Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса № 2809/25366-25377 за результатами проведення судової економічної експертизи за матеріалами справи № 904/7291/17 від 30.09.2021, встановив обставини наявності кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" на загальну суму 129 002 158,77 грн на підставі висновку експерта № 4875/4876-17 за результатами проведення судової економічної експертизи у справі № 904/7291/17 від 11.01.2019, виготовленого експертом Дніпропетровського НДІСЕ Ватченко Б. С., який був визнаний цим же апеляційним судом необґрунтованим та суперечливим (ухвала від 16.03.2020 про призначення проведення повторної судової економічної експертизи). Скаржник зауважив, що вважає висновок експерта Дніпропетровського НДІСЕ від 11.01.2019, виготовлений експертом Ватченко Б. С. неналежним, недостовірним і недопустимим доказом, на підставі якого Центральний апеляційний господарський суд встановив обставини, що мають суттєве значення для розгляду даної справи, та залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі № 904/7291/17, яким задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" кредитної заборгованості, розрахованої на підставі цього ж доказу, визнаного апеляційним судом "необґрунтованим та суперечливим", тобто таким, що не може вважатися належним, допустимим та достовірним.

Згідно із приписами частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1 - 4 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

В силу положень статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, системний аналіз змісту норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2017 за клопотанням відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про стягнення строкової заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту, строкової заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по відсоткам та пені, виходив з того, що наданий експертом висновок судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17 та додатки до нього, у вигляді розрахунків суми боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" перед банком за спірним кредитним договором, є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 12.07.2017.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" звернулося із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду.

Разом з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" подало суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі повторної судової економічної експертизи. В обґрунтування необхідності призначення повторної експертизи, відповідач посилається на те, що висновок проведеної судової економічної експертизи не містить відповідей на питання 8, 9, 10, зазначені в ухвалі суду про призначення експертизи, та не містять обґрунтування причин неможливості надання висновку зважаючи на надання документів та платіжних доручень. Крім того, відповідач зазначає, що висновок експерта в частині розрахунку кредитної заборгованості позичальника об`єктивно викликає сумніви у його правильності у зв`язку із його суперечністю з іншими матеріалами справи - кредитним договором та додатковими угодами до нього. На думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", експертом не досліджено, чому виникла загальна різниця між розрахунком кредитної заборгованості позичальника, наведеним банком у матеріалах первісного позову у розмірі 1 602 875,74 грн та розрахунком, наведеним у висновку експерта у сумі 29 545,32 грн.

Відповідно до частини 2 статті 107 Господарського процесуального кодексу України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Зазначена норма передбачає, що призначення повторної експертизи хоч і пов`язане з виникненням сумнівів щодо правильності висновку експерта, однак такі сумніви мають ґрунтуватись на фактичних обставинах справи, які підтверджують, що такий висновок не може бути застосований як доказ в розумінні статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України. Вирішуючи питання про призначення судової експертизи, суд повинен оцінити такий висновок та встановити, в чому саме полягає його неправильність відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України та інших актів чинного законодавства (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 913/501/20).

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Апеляційний господарський суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про призначення у справі повторної судової економічної експертизи, дослідивши в судовому засіданні висновок експерта та матеріали справи, задовольнив зазначене клопотання та ухвалою від 16.03.2020 призначив повторну судову економічну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса.

Тобто, суд апеляційної інстанції погодився із доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про необґрунтованість та суперечливість висновку судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17, який покладено в основу рішення суду першої інстанції.

Згідно із висновком експерта № 2809/25366-25377 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, наданим на виконання ухвали апеляційного господарського суду від 16.03.2020, у останньому зазначено, що неможливо встановити розмір строкової та простроченої заборгованості за кредитом та відсотками.

Таким чином, для встановлення розміру заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" за кредитним договором, були проведені дві судові експертизи, висновки яких є взаємовиключними щодо відповідності розрахунку кредитної заборгованості умовам кредитного договору з додатками, приписам чинного законодавства та кредитної політики банку. Зокрема, первісна експертиза дійшла висновку про документальне підтвердження несвоєчасної сплати кредитних коштів відповідачем, визначена строкова та прострочена заборгованість за кредитом та відсотками, в той час, як за висновком повторної експертизи, неможливо встановити розмір строкової та простроченої заборгованості за кредитом та відсотками.

Комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму спеціальних знань. Якщо за результатами проведених досліджень думки експертів збігаються, вони підписують єдиний висновок. Експерт, не згодний з висновком іншого експерта (експертів), надає окремий висновок з усіх питань або з питань, які викликали розбіжності (стаття 105 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи істотні суперечності у висновках двох проведених експертиз, судом апеляційної інстанції ухвалою від 08.02.2022 було призначено комісійну судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науковому дослідному інституту судових експертиз.

Призначена ухвалою від 08.02.2022 комісійна експертиза проведена не була у зв`язку із несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в повному розмірі попередньої оплати для її проведення.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що надані позивачем за первісним позовом докази в обґрунтування своїх позовних вимог, є більш вірогідними ніж твердження відповідача за первісним позовом про частково погашення відповідачем кредиту перед позивачем та не врахування вказаних обставин останнім, що не підтверджено належними доказами на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначив, що розмір заявленої банком заборгованості підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17.

Наведене свідчить, що переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов взаємовиключних висновків, оскільки: призначаючи повторну експертизу суд дійшов висновку про необґрунтованість та суперечливість висновку судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17, який покладено в основу рішення суду першої інстанції; водночас в подальшому суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що висновок судово-економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17 підтверджує позовні вимоги.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначено скаржником у касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог статті 104 Господарського процесуального кодексу України, у оскаржуваній постанові взагалі не навів мотиви відхилення висновку експерта № 2809/25366-25377 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, наданого на виконання ухвали апеляційного господарського суду від 16.03.2020 при проведенні повторної експертизи, та який містить повністю протилежні висновки порівняно з висновком експертизи, який за висновками суду апеляційної інстанції підтверджує позовні вимоги.

Крім того, частиною 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення частини 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що комісійна експертиза не була проведена у зв`язку із несплатою вартості експертизи відповідачем за первісним позовом.

Колегія суддів вважає, що у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для застосування частини 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України щодо визнання встановленою обставини, для з`ясування якої експертиза була призначена, оскільки у справі наявні дві судові експертизи, висновки яких є взаємовиключними щодо відповідності розрахунку кредитної заборгованості умовам кредитного договору з додатками, приписам чинного законодавства та кредитної політики банку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що наведені порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення цієї справи.

Допущені судом апеляційної інстанції порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови, в порушення приписів статей 4, 6 Закону України "Про судовий збір", статей 123, 163 Господарського процесуального кодексу України та без врахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25.10.2019 у справі № 916/4692/15, - безпідставно розрахував суму судового збору за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 1 010 925,00 грн, а до стягнення (з урахуванням оплаченої при поданні апеляційної скарги частини судового збору в розмірі 250 000,00 грн) присудив суму в розмірі 760 925,00 грн, що на 612 460,29 грн перебільшує суму, яка підлягала стягненню.

Надаючи оцінку таким аргументам скаржника колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовної заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто не менше 1 600,00 грн та не більше 240 000,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року встановлений у розмірі 1 600,00 грн, а позов поданий у липні 2017 року.

З огляду на викладене, судовий збір за подання первісного позову до Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі підлягав сплаті у максимально граничній сумі - 240 000,00 грн.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" у березні 2019 року збільшило суму позовних вимог, яку заявляло до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", з 127 399 283,03 грн до 129 002 158,77 грн, тобто збільшило позовні вимоги на 1 602 875,74 грн.

Згідно із приписами абзацу 2 частини 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про збільшення позовних вимог) у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Аналогічні приписи міститься і у частині 3 статті 163 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

У постанові від 25.10.2019 у справі № 916/4692/15 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) Верховний Суд керуючись положеннями статті 6 Закону України "Про судовий збір" та статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що за подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог недоплачена сума судового збору підлягає сплаті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про збільшення позовних вимог) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто не менше 1 921,00 грн та не більше 672 350,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 1 921,00 грн.

Враховуючи наведене, за подання заяви про збільшення первісних позовних вимог у даному випадку судовий збір підлягав сплаті у сумі 24 043,14 грн (1 602 875,74 грн х 1,5%).

Разом з тим, згідно із частиною 5 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення із зустрічним позовом) За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення із зустрічним позовом) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за подання до суду першої інстанції зустрічної позовної заяви немайнового характеру позивач за зустрічним позовом мав сплатити 1 600,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року встановлений у розмірі 1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" оскаржувало в апеляційному порядку рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі № 904/7291/17 повністю (як в частині задоволення первісного позову так і в частині відмови у задоволенні зустрічного позову), то судовий збір за подання апеляційної скарги у підлягав сплаті у сумі 398 464,71 грн, виходячи з наступного розрахунку (240 000,00 грн + 24 043,14 грн + 1 600,00 грн) х 150.

Натомість, суд апеляційної інстанції не врахував наведене та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 760 925,00 грн.

Таким чином, доводи скаржника про неправильне застосування приписів статей 4, 6 Закону України "Про судовий збір" та статей 123, 163 Господарського процесуального кодексу України знайшли своє підтвердження.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки за результатами касаційного розгляду частково підтвердилась обґрунтованість заявлених у скарзі підстав касаційного оскарження щодо порушення норм процесуального права щодо здійснення оцінки (дослідження доказів у справі), що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також беручи до уваги, що відповідно до положень частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, ухвалена у справі постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно встановити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати належну правову оцінку доводам сторін та наданим на їх підтвердження доказам з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а отже, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

7. Судові витрати

Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат та новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, Верховним Судом не здійснюється.

8. Розгляд заяв

Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" подано заяву про поворот виконання рішення, в якій просить вирішити питання про поворот виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 у справі за № 904/7291/17 в частині надмірно сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" в дохід Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 409 266,86 грн.

Колегія суддів розглянувши зазначену заяву дійшла висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Частиною 1 статті 333 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Верховний Суд переглядаючи у касаційному порядку судові рішення не ухвалював судового рішення, яке було б передбачено вказаними положеннями частини 1 статті 333 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, оскільки Верховний Суд, скасовує постанову суду апеляційної інстанції та направляє справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, підстав для повороту виконання судового рішення немає.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317, 333 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про поворот виконання рішення.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" задовольнити частково.

3. Скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 904/7291/17, а справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. М. Баранець

І. Д. Кондратова