УХВАЛА

м. Київ

21.04.2025Справа № 910/1029/25

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ"

до Київської міської ради

про визнання укладеним договору

у справі № 910/1029/25

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ"

про стягнення 1 240 652,27 грн

ВСТАНОВИВ:

Київська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ" (далі - відповідач) про стягнення 1 240 652,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збереженням відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,7617 га з кадастровим номером :63:324:0230 на вул. Зрошувальній, 17 у Дарницькому районі міста Києва за період з 12.03.2020 по 12.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду, з дотриманням приписів статті 165 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву.

15.04.2025 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла зустрічна позовна заява разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Положеннями ст. 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2025 про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, ухвала Господарського суду міста Києва від 31.01.2025 у справі № 910/1029/25 в електронному вигляді була доставлена до Електронного кабінету відповідача 31.01.2025. Інформацію про доставку документа було отримано судом 01.02.2025.

Частиною 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відтак відповідач мав право подати відзив на позовну заяву у строк до 17.02.2025, однак станом на поточну дату цього не зробив, пропустивши при цьому встановлений судом строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що процесуальним законодавством передбачено можливість поновлення виключно встановлених законом процесуальних строків. В свою чергу строки, встановлені судом, можуть бути лише продовжені.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подання особою клопотання про поновлення процесуального строку не має наслідком автоматичне його поновлення, оскільки клопотання про поновлення процесуального строку, у даному випадку для подання відзиву, повинно містити обґрунтування причин його пропуску, поважність яких визначається судом.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження поважності обставин, що зумовили пропуск процесуального строку на подання відзиву. Не свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку й доводи відповідача про те, що договір про надання правничої допомоги між відповідачем та Адвокатським Бюро "Миколи Мусійченка" було укладено 04.03.2025, а також фактичне ознайомлення з матеріалами справи його представника 14.03.2025, оскільки реалізація права на ознайомлення з матеріалами справи залежала виключно від волевиявлення самого відповідача. Нехтування відповідачем своїми процесуальними обов`язками не може бути достатньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Окрім того, враховуючи процесуальну можливість суду поновлювати виключно встановлені законом процесуальні строки, суд не вбачає підстав і для продовження відповідачеві строку на подання відзиву, як строку встановленого судом.

Зважаючи на приписи ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, разом із закінченням процесуального строку втрачається й можливість звернення учасника справи із заявою про його продовження.

Відповідача було належним чином повідомлено про розгляд цієї справи ухвалою про відкриття провадження у справі. Однак правом на подання відзиву на позов у строк, встановлений судом, відповідач не скористався.

Обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачеві реалізувати своє право на подання відзиву протягом встановленого судом строку не вбачається.

З огляду на викладене, суд вважає клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, який відповідачем пропущено і правові підстави для його поновлення у суду відсутні.

Згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність повернення зустрічної позовної заяви відповідачу разом з доданими до неї документами.

Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості реалізувати своє право на судовий захист шляхом подачі позову в загальному порядку.

Керуючись статтями 118, 119, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ" про поновлення строку на подання відзиву.

2. Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ" до Київської міської ради про визнання укладеним договору разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай