ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 рокуСправа № 912/332/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/332/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Малик Надії Степанівни, АДРЕСА_1

до відповідача Фермерського господарства "Колос", с. Ємилівка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26532

про стягнення 3 265 200,55 грн

Представники сторін:

від позивача - Жицький О.М. адвокат, довіреність від 23.04.2024, ордер серії АІ №1586899 від 10.04.2024 (в режимі відеоконференції),

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Малик Надії Степанівни (далі - ФОП Малик Н.С., позивач) до Фермерського господарства "Колос" (далі - ФГ "Колос", відповідач) з вимогами про стягнення 1 022 058,06 грн основної заборгованості, 825 509,34 грн пені, 820 837,18 грн 28% річних, 204 411,61 грн 20% штрафу, 392 384,36 грн інфляційних втрат, з покладенням судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу (поставки) товару на умовах відстрочення оплати №293/19 від 24.04.2019 та Договором купівлі-продажу (поставки) товару №312/24 від 17.05.2024 в частині оплати товару.

Ухвалою від 17.02.2028 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/332/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 18.03.2025 о 12:00 год.

18.03.2025 суд відкрив підготовче засідання та оголосив перерву до 27.03.2025, про що постановлено протокольну ухвалу.

17.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшли документи на підтвердження повноважень його представника.

Також 27.03.2025 позивач подав додаткові пояснення у справі щодо договору купівлі-продажу (поставки) товару на умовах відстрочення №293/19 від 24.04.20219 та договору купівлі-продажу (поставки) товару №312/24 від 17.05.2024.

27.03.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Протокольною ухвалою від 27.03.205 за клопотанням відповідача суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 01.04.2025 об 11:30 год.

Ухвалою від 01.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі №912/332/25 та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.04.2025 об 11:00 год.

У судовому засіданні 17.04.2025 позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався, уповноважених представників не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином до електронного кабінету. Відзив на позов відповідач суду не подав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу №912/332/25 в судовому засіданні 17.04.2025 за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 17.04.2025 суд дослідив докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

24.04.2019 ФОП Малик Н.С. (Постачальник) та ФГ "КОЛОС" (Покупець) уклали Договір купівлі-продажу (поставки) товару на умовах відстрочення оплати № 293/19 (далі - Договір № 293/19, а.с. 18-20), за умовами якого:

п.1.1 - на умовах, визначених цим Договором Постачальник зобов`язується поставити Покупцю у власність Товар (засоби захисту рослин, мінеральні добрива, насіння, зерно, сільськогосподарська продукція, інша продукція), а Покупець Товар та провести його оплату,

п.1.2 - конкретний асортимент, кількість, ціна, строки і умови поставки і оплати Товару наведені у Специфікаціях до даного Договору та/або накладних,

п.2.1 - оплата за Товар здійснюється Покупцем у порядку та у строки проведення оплати, що визначені Специфікацією до даного Договору,

п.2.2 - ціна та загальна вартість Товару визначається Сторонами в іноземній валюті та в національній валюті по міжбанківському валютному курсу продажу валюти на дату, що передує дню підписання специфікації або інший курс, зазначений у Специфікації до Договору,

п.2.4 - розрахунки між Сторонами здійснюються в українській валюті - гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахункових рахунок Постачальника,

п.2.6 - Покупець зобов`язується сплатити вартість Товару у строки, вказані у рахунку, а у випадку, коли рахунок не виставлявся - у день отримання Товару згідно видаткової накладної, якщо у Специфікації не вказано інше. Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника,

п.3.1 - датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами видаткових накладних про поставку Товару, які становлять невід`ємну частину цього Договору,

п.5.1 - у випадку порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановленому Договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. за порушення даних умов договору Покупець:

A) сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми бору, за кожен день такого прострочення;

Б) сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалась на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B) сплачує на користь Постачальника 28 (двадцять вісім) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України),

п.5.3 - пеня і штрафні санкції, визначені даним Договором, нараховуються за весь час прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості та закінчуючи днем її погашення, без застосування обмежень, визначених ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України,

п.6.2 - Сторони домовились, що до вимог про стягнення пені та штрафних санкцій, визначених цим Договором, в тому числі вимог по сплаті відсотків та індексу інфляції, застосовується позовна давність тривалістю у 3 (три) роки,

п.8.1 - Договір дійсний до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання.

На виконання умов Договору № 293/19 за Специфікаціями до Договору:

- № 1 від 24.04.2019 на суму 21 700,02 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 26.04.2019 - 4 340, 00 грн (20%), до 30.10.2019 - 17 360,02 грн (80%);

- № 2 від 14.05.2019 на суму 87 399,84 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 16.05.2019 - 17 479,97 грн (20%), до 30.10.2019 - 69 919, 87 грн (80%);

- № 3 від 27.05.2019 на суму 155 925,00 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 29.05.2019 - 31 185, 00 грн (20%), до 30.10.2019 - 124 740, 00 грн (80%);

- № 4 від 18.06.2019 на суму 40 039,44 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 20.06.2023 - 8 007, 89 грн (20%), до 30.10.2019 - 32 031, 55 грн (80%);

- № 5 від 18.06.2019 на суму 196 800,00 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 20.06.2019 - 39 360, 00 грн (20%), до 30.10.2019 - 157 440, 00 грн (80%);

- № 6 від 20.06.2019 на суму 48 801,60 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 24.06.2019 - 9 760, 32 грн (20%), до 30.10.2019 - 39 041, 28 грн (80%),

ФОП Малик Н.С. поставлено відповідачу товар на загальну суму 550 665,90 грн та виставлено рахунки на оплату № 1002 від 24.04.2019 на суму 21 700,02 грн, № 1362 від 14.05.2019 на суму 87 399,84 грн, № 1672 від 27.05.2019 на суму 155 925,00 грн, № 2284 від 18.06.2019 на суму 40 039,44 грн, № 2293 від 18.06.2019 на суму 196 800,00 грн, № 2335 від 20.06.2019 на суму 48 801,60 грн за видатковими накладними № 1477 від 16.05.2019, № 1478 від 16.05.2019, № 1533 від 17.05.2019, № 1844 від 29.05.2019, № 2419 від 13.06.2019, № 2534 від 19.06.2019, № 2535 від 19.06.2019, № 2664 від 21.06.2019.

ФОП Малик Н.С. складено Товаро-транспортні накладні № Р1477 від 16.05.2019 на суму 73 980,00 грн, № Р1478 від 16.05.2019 на суму 21 700,02 грн, № Р1533 від 17.05.2019 на суму 13 419,84 грн, № Р1844 від 29.05.2019 на суму 44 550,00 грн, № Р2419 від 13.06.2019 на суму 111 375,00 грн, № Р2535 від 19.06.2019 на суму 196 800,00 грн, № Р2664 від 21.06.2019 на суму 48 801,60 грн.

Також 17.05.2024 сторонами укладено Договір купівлі-продажу (поставки) товару № 312/24 (далі - Договір № 312/24, а.с. 48-51), за умовами якого:

п.1.1 - на умовах, визначених цим Договором та специфікаціями до Договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю у власність Товар (засоби захисту рослин, мінеральні добрива, насіння, зерно, сільськогосподарська продукція, інша продукція), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та провести його оплату,

п.1.2 - конкретний асортимент, кількість, ціна, строки і умови поставки і оплати Товару наведені у Специфікаціях до даного Договору та/або накладних,

п.2.1 - оплата за Товар здійснюється Покупцем у порядку та у строки проведення оплати, що визначені Специфікацією до даного Договору,

п.2.2 - ціна та загальна вартість Товару визначається Сторонами в гривні та зазначається у відповідній Специфікації до Договору,

п.2.5 - розрахунки між Сторонами здійснюються в українській валюті - гривнях в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахункових рахунок Постачальника,

п.2.12 - Покупець зобов`язаний провести остаточний розрахунок за поставлений Товар із застосуванням положень п.2.3 Договору щодо коригування (зміни) ціни Товару до кінцевої дати оплати, визначеної у Специфікації,

п.3.1 - поставки здійснюється на умовах та в місці поставки, визначених в додатках (Специфікаціях) до цього Договору,

п.3.2 - датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами видаткових накладних про поставку Товару, які становлять невід`ємну частину цього Договору,

п.п.4.1.5 п.4.1 - Покупець зобов`язується оплатити Товар в строки, визначені Додатком (Специфікацією) до Договору з урахуванням порядку зміни (коригування) ціни Товару, визначеного п.2.3 Договору та Специфікацією,

п.5.1 - за порушення умов даного Договору та/або додатків до Договору щодо виконання грошових зобов`язань (прострочення виконання грошових зобов`язань) з оплати вартості поставленого Товару Покупець:

5.1.1. сплачує на користь Постачальника неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми бору, за кожен день такого прострочення;

5.1.2. якщо строк прострочення становить понад 5 (п`ять) банківських днів, Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20% від загальної вартості поставленого Товару;

5.1.3. сплачує на користь Постачальника 28 (двадцять вісім) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України),

п.5.3 - пеня і штрафні санкції, визначені даним Договором, нараховуються за весь час прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості та закінчуючи днем її погашення, без застосування обмежень, визначених ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України,

п.5.5 - Сторона, винна у порушенні зобов`язань по Договору, відшкодовує іншій Стороні Договору усі завдані таким порушенням документально підтверджені збитки,

п.6.1 - спори і розбіжності, що можуть виникнути між сторонами із умов цього Договору або у зв`язку з ним, якщо попередньо не досягнуто згоди шляхом переговорів, вирішуватимуться судом відповідно до чинного законодавства України. Застосування заходів досудового врегулювання спору є правом, а не обов`язком Сторін і застосовується на власний розсуд кожної із них,

п.6.2 - Сторони домовились, що до вимог про стягнення пені та штрафних санкцій, визначених цим Договором, в тому числі вимог по сплаті відсотків та індексу інфляції, застосовується позовна давність тривалістю у 3 (три) роки,

п.8.1 - Договір дійсний до 31.12.2024 року, а в частині розрахунків - до повного виконання.

На виконання умов Договору № 312/24 за Специфікаціями до Договору:

- № 3 від 04.06.2024 на суму 104 351,04 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 30.10.2024 - 104 351,04 грн (100%-ва післяплата);

- № 5 від 25.06.2024 на суму 421 751,16 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 30.10.2024 - 421 751,16 грн (100%-ва післяплата);

- № 6 від 26.06.2024 на суму 42 619,92 грн, порядок оплати товару по цій поставці: до 30.10.2024 року - 42 619,92 грн (100%-ва післяплата),

ФОП Малик Н.С. поставлено відповідачу товар на загальну суму 836 905,20 грн та виставлено рахунки на оплату № 1103 від 29.05.2024 на суму 126 359,40 грн, № 1330 від 31.05.2024 на суму 69 962,88 грн, № 1402 від 04.06.2024 на суму 104 351,04 грн, № 1677 від 25.06.2024 на суму 108 500,52 грн, № 1721 від 26.06.2024 на суму 42 619,92 грн, №1775 від 03.07.2024 на суму 71 860,80 грн за видатковими накладними №2082 від 03.07.2024, № 1470 від 30.05.2024, № 1514 від 31.05.2024, № 1566 від 04.06.2024, № 2032 від 28.06.2024, від 28.06.2024.

ФОП Малик Н.С. складено Товаро-транспортні накладні № Р2033 від 28.06.2024, № Р1470 від 30.05.2024, № Р1514 від 31.05.2024, № Р2032 від 28.06.2024.

23.10.2024 відповідач здійснив фактичне повернення частини товарів на суму 313250,64 грн, який отримав згідно видаткової накладної від 28.06.2024 та ТТН № Р2033 від 28.06.2024, та на суму та 52 262,40 грн згідно видаткової накладної №2082 від 03.07.2024.

Отриманий товар на загальну суму 1 022 058,06 грн відповідач не оплатив, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Згідно ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір, до виконання якого застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своїм змістом та правовою природою укладені Договори є договорами поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, 526 ЦК України).

Як встановлено судом, позивач свої обов`язки за Договорами виконав належним чином, здійснивши передачу товару відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними № 1477 від 16.05.2019, № 1478 від 16.05.2019, № 1533 від 17.05.2019, № 1844 від 29.05.2019, № 2419 від 13.06.2019, № 2534 від 19.06.2019, № 2535 від 19.06.2019, № 2664 від 21.06.2019, №2082 від 03.07.2024, № 1470 від 30.05.2024, № 1514 від 31.05.2024, № 1566 від 04.06.2024, № 2032 від 28.06.2024, від 28.06.2024 та ТТН (а.с. 27-34, 41-47, 61-70).

Враховуючи умови оплати товару в Специфікаціях до Договорів (а.с. 21-26, 52-54) та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Відповідач частково повернув товар на загальну суму 365 513,04 грн.

Позовні вимоги відповідач не заперечив.

У строки визначені умовами Специфікацій до Договорів відповідачем не виконано зобов`язання з оплати 1 022 058,06 грн, тому суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови Договорів, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 022 058,06 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач заявив до стягнення 825 509,34 грн пені, 820 837,18 грн 28% річних, 204 411,61 грн 20% штрафу та 392 384,36 грн інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 5.1. Договорів сторони погодили відповідальність Покупця за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Суд дослідивши період нарахування позивачем пені та 28 % річних встановив, що він не відповідає нормам законодавства.

При розрахунку пені та 28 % річних позивачем враховано день оплати товару, що не включається до періоду часу, за який може здійснюватися відповідне стягнення.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд здійснив розрахунок пені та 28% річних, з урахуванням вірно визначеного початку періоду, а саме:

за період з 27.04.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 4340,00 грн пеня становить 7016,05 грн, 28 % річних - 6855,20 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 17360,02 грн пеня становить 25032,64 грн, 28 % річних - 24930,49 грн,

з 17.05.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 17479,97 грн пеня становить 27922,90 грн, 28 % річних - 27342,10 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 69919,87 грн пеня становить 100822,42 грн, 28 % річних - 100410,96 грн,

з 30.05.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 31185,00 грн пеня становить 49426,89 грн, 28 % річних - 48468,45 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 124740,00 грн пеня становить 179871,45 грн, 28 % річних - 179137,40 грн,

з 21.06.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 8007,89 грн пеня становить 12523,23 грн, 28 % річних - 12310,90 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 32031,55 грн пеня становить 46188,56 грн, 28 % річних - 46000,07 грн,

з 21.06.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 39360,00 грн пеня становить 61553,58 грн, 28 % річних - 60509,96 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 157440,00 грн пеня становить 227023,90 грн, 28 % річних - 226097,42 грн,

з 25.06.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 9760,32 грн пеня становить 15226,35 грн, 28 % річних - 14975,04 грн,

з 31.10.2019 до 16.12.2024 з суми боргу 39041,28 грн пеня становить 56296,39 грн, 28 % річних - 56066,64 грн,

з 31.10.2024 до 16.12.2024 з суми боргу 471 392,16 грн пеня становить 15790,35 грн, 28 % річних - 16949,51 грн.

Сума 28% річних, яка нарахована обгрунтовано складає 820 054,14 грн та пені 824 694,71 грн. Натомість нарахування та стягнення 783,04 грн річних та 814,63 грн пені є неправомірним і задоволенню не підлягає.

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат складений позивачем (а.с. 71, 79) встановив, що заявлений розмір 392 384,36 грн є вірним, позовні вимоги в цій частині заявлено обґрунтовано та такі підлягають задоволенню.

Також суд встановив, що позивач правомірно нарахував 20% штрафу 204 411,61 грн з суми заборгованості 1 022 058,06 грн.

Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Ураховуючи наведене суд вважає за можливе вирішити питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача за прострочення грошового зобов`язання з огляду на таке.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, зокрема і на розсуд суду, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Конституційний Суд в рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто, цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 року у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі №908/868/18, від 13.05.2019 року у справі №904/4071/18, від 18.02.2020 у справі №920/694/19, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Також, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі №910/10618/20.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок про те, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Поряд з цим, майновий тягар може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань перед контрагентами, а в умовах збройної агресії тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Крім того, судом також враховано відсутні в матеріалах справи докази понесених позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань саме за даним Договором або погіршення матеріального стану саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов цих Договорів.

Також суд бере до уваги, що нарахування пені охоплює період військової агресії росії проти України та введення воєнного стану.

В розрізі зазначеного вище, суд вважає необхідним вказати на те, що відповідне зменшення штрафних санкцій є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені та штрафу як інструментів отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/13801/19.

При цьому, суд також враховує, що окрім пені та штрафу позивач нарахував проценти річних за ставкою 28% та інфляційні втрати, які визнані судом обґрунтованими, та в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем у вказаний період прострочення оплати.

З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги співвідношення між розміром штрафних санкцій та розміром наявної заборгованості, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення на 50% розміру пені до 412347,36 грн та штрафу до 102205,81 грн і таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Малик Надії Степанівни підлягають частковому задоволенню. З Фермерського господарства "Колос" належить стягнути 1 022 058,06 грн боргу, 412 347,36 грн пені, 820 054,14 грн 28% річних, 102 205,81 грн 20% штрафу, 392 384,36 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

Ураховуючи викладене судовий збір підлягає покладенню на відповідача з позовних вимог в загальному розмірі 3 263 602,88 грн, що становить 48 954,04 грн судового збору.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Колос" (с. Ємилівка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26532, і.к. 13756082) на користь Фізичної особи-підприємця Малик Надії Степанівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 022 058,06 грн боргу, 412 347,36 грн пені, 820 054,14 грн 28% річних, 102 205,81 грн 20% штрафу, 392 384,36 грн інфляційних втрат, а також 48 954,04 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 22.04.2025.

Суддя В.Г. Кабакова