ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2025 Справа № 917/791/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1

про розстрочення виконання рішення суду у справі № 917/791/24

за позовною заявою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Офтальмологічний центр Діоптрія ОСОБА_2 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Офтальмологічний центр Діоптрія

до ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

за участю:

представник стягувача Фадєєв О. П.;

представник боржника (заявника) не з`явився.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі № 917/791/24 (вхід. № 4362 від 01.04.2025) на 12 місяців на загальну суму 732 544,80 грн збитків стягнутих на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офтальмологічний центр «Діоптрія», зі сплатою рівними частинами по 61 045,40 грн щомісячно, починаючи з дати постановлення відповідної ухвали судом.

Стягувач у відзиві (вхід. № 4631 від 08.04.2025) не погоджується із розстроченням виконання рішення в цій справі, посилаючись на те, що описані боржником обставини не доводять неможливість виконання судового рішення, у боржника наявне нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, боржник не надав довідки про доходи як підприємця, вказані у заяві обставини не підтверджені належними доказами.

Ухвалою від 03.04.2025 суд призначив цю заяву до розгляду у судове засідання на 21.04.2025.

Про час та місце розгляду заяви представники стягувача та заявника повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 03.04.2025 про доставку ухвали від 03.04.2025 у системі «Електронний суд».

Від заявника надійшло клопотання від 17.04.2025 (вхід. № 5162) про розгляд заяви без участі заявника та його представника.

У судовому засіданні 21.04.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарський суд Полтавської області у справі № 917/791/24 прийняв рішення від 18.12.2024 про стягнення з ОСОБА_1 :

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офтальмологічний центр «Діоптрія» 732 544,80 грн. збитків,

- на користь ОСОБА_2 10 988 грн 17 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Господарський суд Полтавської області у справі № 917/791/24 прийняв додаткове рішення від 15.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14590 грн 04 коп. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою від 11.03.2025 у справі № 917/791/24 Східний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі № 917/791/24.

За ч. 2 ст. 241 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тобто рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі № 917/791/24 набрало законної сили.

Наразі матеріали справи № 917/791/24 з апеляційної інстанції до Господарського суду Полтавської області не повернулись.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 331 ГПК України якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Як свідчать надані докази, боржник частково виконав рішення суду у цій справі та сплатив на користь ОСОБА_2 11 038,17 грн у рахунок відшкодування сплаченого судового збору по платіжній інструкції від 31.03.2025 та 14 640,04 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу по платіжній інструкції від 31.03.2025.

З огляду на це суд роз`яснює, що ОСОБА_1 має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині сплачених сум, згідно із ст. 328 Господарського процесуального кодексу України.

Боржник звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 на 12 місяців на загальну суму 732 544,80 грн збитків стягнутих на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офтальмологічний центр «Діоптрія», рівними частинами в сумі 61 045,40 грн щомісячно, посилаючись на те, що:

- у цій справі відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою, зобов`язання сплатити на користь ТОВ «Офтальмологічний центр «Діоптрія» збитки в сумі 732544,80 грн є значним майновим тягарем для боржника,

- на цей час відповідач не має можливості одним платежем погасити заборгованість через його матеріальний стан, боржник не отримує дохід від ТОВ «Офтальмологічний центр «Діоптрія» та працює у ТОВ «ЮКРЕНІАН ВІЖН ЦЕНТР» на посаді медичного директора, де отримує за місяць дохід у розмірі 34600,00 грн. В період 01.09.2024 р по 25.02.2025 ОСОБА_1 працював на посаді лікаря-офтальмолога у ТОВ «МЦ Офтальміка», де отримав дохід у розмірі 36953,51 грн,

- на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей,

- Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на цей день,

- ОСОБА_1 є лікарем та у період воєнного стану надає безкоштовні медичні послуги військовослужбовцям, що підтверджується подякою т.в.о. керівника Медичного реабілітаційного центру.

При розгляді заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Сулу України від 13.12.2012 № 18-рп/20121); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012). Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

За ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо..

Отже, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характерну обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, повинні враховуватися інтереси обох сторін.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року в справі № 5-рп/2013 зазначено, що аналіз положень ст. 121 ГПК України дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Суд враховує, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п.1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Так, питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При цьому при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Разом з тим необхідно враховувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.99).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення у цій справі боржник надав довідку ТОВ «МЦ Офтальміка» від 31.03.2025, в якій вказано, що у період 01.09.2024 р по 25.02.2025 ОСОБА_1 працював на посаді лікаря-офтальмолога, де отримав сукупний дохід у розмірі 36953,51 грн (сума до виплати 29071,03 грн).

Відповідно до довідки ТОВ «ЮКРЕНІАН ВІЖН ЦЕНТР» ОСОБА_1 працює на посаді медичного директора, за період 01.09.2024 28.02.2025 сукупний дохід склав 207 600,00 грн (до виплати 163485,00 грн), за місяць дохід становить 34600,00 грн (до виплати 27853,00 грн).

Відповідно до довідки ТОВ «Офтальмологічний центр «Діоптрія» ОСОБА_1 отримав дохід за вересень 2024 року у сумі 8000,00 грн.

Суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, що підтверджено свідоцтвом про народження від 07.07.2015 та від 20.04.2018.

Стягувач у відзиві вказує, що у боржника наявне нерухоме майно, тому загальний матеріальний стан заявника не є незадовільним чи скрутним та відповідно відсутні підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до інформаційної довідки №421544424 від 07.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 перебуває наступне нерухоме майно:

- 1/2 частини від земельної ділянки площею 0,0937 га;

- будівля гаражу загальною площею 22,7 кв.м;

- 1/2 частини житлового будинку, набутого за спадщиною за вартістю 49558,00 грн.

Суд зазначає, що вказані докази не свідчать про можливість одномоментної сплати боржником присудженої до стягнення суми за судовим рішенням.

Також суд враховує, що боржник не ухиляється від виконання судового рішення, а сплатив присуджені судові витрати на користь ОСОБА_2 11 038,17 грн - відшкодування судового збору по платіжній інструкції від 31.03.2025 та 14 640,04 грн - відшкодування витрат на правничу допомогу по платіжній інструкції від 31.03.2025.

Суд враховує, що боржник у період воєнного стану надає безкоштовні медичні послуги військовослужбовцям, що підтверджується подякою т.в.о. керівника Медичного реабілітаційного центру.

Враховуючи викладені відповідачем обставини та з урахуванням принципу дотриманням балансу інтересів сторін, суд вважає, що наявні підстави для розстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі № 917/791/24.

Надання розстрочки виконання рішення суду надасть можливість боржнику поступово здійснювати розрахунки із позивачем за рішенням суду задля його виконання та буде відповідати інтересам як позивача, так і відповідача.

Суд ззаначає, що затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N36575/02); І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст.6 Конвенції (справа "Крапивницький та інші проти України", заява N60858/00).

Разом з цим, частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За встановлених обставин, враховуючи майновий стан сторін, дослідивши надані заявником в обґрунтування заяви докази, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 та надання розстрочки виконання рішення суду у справі № 917/791/24 від 18.12.2024 щодо стягнення з нього збитків в сумі 732 544,80 грн. строком на 8 місяців (до 18.12.2025).

Керуючись ст. 331, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 по справі № 917/791/24 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 по справі № 917/791/24 в частині належних до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Офтальмологічний центр «Діоптрія» (ідентифікаційний код 41803924) сум збитків шляхом стягнення рівними частинами за наступним графіком:

- до 18.05.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.06.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.07.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.08.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.09.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.10.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.11.2025 року 91 568,10 грн;

- до 18.12.2025 року 91 568,10 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 21.04.2025.

Суддя Т. М. Безрук