СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

18 квітня 2025 року м. Харків Справа № 917/45/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,

розглянувши y приміщенні Східного апеляційного господарського суду клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у справі №917/45/25

за заявою Головного управління ДПС у Полтавській області, м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП", м. Кременчук, Полтавська область,

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.03.2025, зокрема відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП"; визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області у розмірі 771 300, 77грн основного боргу; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП"; введено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП"; розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП" призначено арбітражного керуючого Боровика Руслана Леонідовича з наданням йому повноважень відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства; встановлено основну грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП" із розрахунку трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень; постановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу (частина 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства); розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 15.05.2025 10:00год.

До Східного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 04.03.2025, в якій скаржник просить скасувати ухвалу суду в частині невизнання кредиторських вимог ГУ ДПС у Полтавській області, а саме, 355 491, 32грн штрафних санкцій, 37 768, 38грн пені, 30 280, 00грн судового збору та 72 000, 00грн авансування арбітражного керуючого та включити їх до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП"; ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП" у загальному розмірі 1 164 560, 47грн, з яких 771 300, 00грн - основний платіж, 355 491, 32грн - штрафні санкції та 37 768, 38грн пені; визнати витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВГ-ГРУП" в господарському суді у загальному розмірі 102 280, 00грн, що складаються з 30 280, 00грн витрат на сплату судового збору та 72 000, 00грн - авансування винагороди арбітражного керуючого із внесенням суми витрат до реєстру вимог кредиторів, у порядку черговості, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області справу №917/45/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.03.2025 виправлено описку в пункті 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області (вступна та резолютивна частина) від 04.03.2025 у справі №917/45/25 та пункті 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 04.03.2025 у справі №917/45/25, виклавши пункт 2 в наступній редакції: "Визнати кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області у розмірі 771 300, 77грн основного боргу, 30 280грн витрат по сплаті судового збору та 72 000грн авансування винагороди арбітражного керуючого. Ініціюючий кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника (штрафні санкції, пеня) у межах строку, встановленого частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 04.03.2025 у справі №917/45/25 залишено без руху з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку і розмірі.

Постановлено апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Копію вказаної ухвали апелянту вручено 10.04.2025 відповідно до положень абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України за допомогою підсистеми "Електронний суд", користувачем якої апелянт є.

Тобто, строк для усунення недоліків спливає 21.04.2025, з урахуванням вихідних днів.

18.04.2025 від апелянта надійшло клопотання про продовження строку усунення недоліків.

В обґрунтування поданого клопотання апелянт вказує на відсутність можливості у визначений ухвалою суду про залишення апеляційної скарги без руху строк доплатити судовий збір в установленому законом розмірі, зокрема, зважаючи на майновий стан органів ДПС, внаслідок впровадження воєнного стану. Як вказує апелянт, по рахунку за КВЕК 2800 (за яким здійснюються видатки для сплати судового збору) в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування.

Розглянувши клопотання апелянта, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

Положеннями частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строк на усунення недоліків позовної заяви не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, наведеною нормою імперативно закріплено процесуальний строк на усунення недоліків заяви (скарги), що становить 10 днів та який не може бути продовжено судом в порядку частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його максимальна межа визначена Законом - ГПК України.

Близький за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №908/2087/21.

Оскільки частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, апеляційним господарським судом наданий апелянту максимальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який передбачений частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху), клопотання апелянта про продовження строку на усунення недоліків задоволенню не підлягає.

При цьому, судова колегія зазначає, що апелянт у клопотанні не вказує строк, протягом якого він матиме змогу сплатити судовий збір, а лише посилається на обставини неможливості його сплати у встановлений судом строк.

Апелянт посилається на те, що по рахунку за КВЕК 2800 (за яким здійснюються видатки для сплати судового збору) в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування.

Однак, судова колегія зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Отже, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені.

"Право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, обставини, пов`язані з відсутністю коштів для сплати судового збору не можуть вважатися беззаперечною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору.

Тим паче, що апелянт разом з апеляційною скаргою сплатив судовий збір, проте, у розмірі меншому, ніж встановлено законом.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити про правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.10.2023 у справі №910/10939/22, згідно з якою, згідно з якою, у випадку відмови судом у задоволенні клопотання скаржника про звільнення/зменшення (відстрочення/розстрочення) сплати судового збору суд постановляє ухвалу та направляє скаржнику, отримавши яку, скаржник повинен виконати вимоги, наведені в ухвалі суду про залишення скарги без руху, а саме надати суду докази сплати судового збору у встановленому розмірі. У випадку якщо скаржник не виконає таких вимог ухвали до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, останній не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про поновлення зазначеного строку.

Якщо скаржник звернувся до суду із заявою про продовження або поновлення встановленого судом або законом строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору, то суд може продовжити або поновити пропущений строк, прийняти докази сплати судового збору та відкрити апеляційне провадження, якщо визнає причини його пропуску поважними, або відмовити у продовженні, поновленні пропущеного строку та повернути апеляційну скаргу.

Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору/продовженя процесуального строку та має розумний строк для сплати судового збору/подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 Господарського процесуального кодексу України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Тобто, повернення скарги з розглядом клопотання не має збігатись у часі, а суд при розгляді клопотання сторони має пересвідчитись в отриманні заявником ухвали з результатом її розгляду судом та достатності часу на усунення недоліку, визначеного ухвалою про залишення скарги без руху, який не повинен перевищувати п`яти днів (за нормою частини 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 119, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовити.

2. Головному управлінню ДПС у Полтавській області протягом п`яти днів з дня отримання вказаної ухвали суду виконати вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

3. У разі невиконання вимог суду, настають наслідки, визначені частиною 4 статті 174, частини 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, а саме повернення апеляційної скарги заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза