ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Харків Справа № 913/69/25

Господарський суд Луганської області у складі судді Злепко Н.І., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», м. Київ

до відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , м. Лисичанськ Луганської області,

про стягнення 99374 грн 51 коп.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

18.02.2025 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 99374 грн 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2020 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі за текстом - Позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір №-КД-1 (далі за текстом - Кредитний договір) відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 148249 грн 52 коп. (п. А.2. Кредитного договору) із терміном повернення 01.08.2025.

Позивач зазначив, що 04.08.2020 між Позивачем та Відповідачем також була укладена додаткова угода №1 до Кредитного договору (далі за текстом - Додаткова угода) відповідно до підпункту "а" пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3. Кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї Додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Згідно із п. 2.1. додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією Додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку, яка становить 15.15% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD + 7,00%.

Оскільки відповідач кредитні кошти, відповідно до умов договору, повернув не у повному обсязі, утворилась заборгованість у розмірі 99374 грн 51 коп. за стягненням якої з позивач звернувся до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 справа передана на розгляд судді Злепко Н.І.

Ухвалою суду від 20.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд враховує, що станом на дату подання позовної заяви (18.02.2025) відповідачем, відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припинено підприємницьку діяльність, а саме 09.10.2023.

07.03.2025 через електронний суд від відповідача надійшов відзив з додатками на позовну заяву у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що з 01.05.2020 його фактичне місце здійснення підприємницької діяльності, разом з обладнанням, про яке йдеться далі, знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 . 23.07.2020 з метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, ним укладено договір № 01-23/07-20 з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення та передачу у власність комплекту обладнання з двох верстатів: фрезерний верстат Vector 0906F (2020 року випуску) серійний номер 10020909.0032.300320; верстат плазмового різання з ЧПУ Vector 0906COL (2020 року випуску) серійний номер 59. За умовами вказаного договору, ним здійснено перерахування особистих коштів у сумі 147 000 гривень на рахунок ФОП ОСОБА_3 , а на суму 147 000 гривень та потрібно надати Банківську гарантію про зобов`язання сплатити вказану суму.

Зазначив, що з метою виконання умов договору 24.07.2020 від представників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримано гарантійний лист щодо оплати коштів у сумі 147 000 грн. 04.08.2020 між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір №-КД-1 від 04.08.2020 та додаткову угоду № 1 до вказаного договору. Відповідно до умов цих документів, Позивач перераховує грошові кошти на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_2 (IBAN - НОМЕР_3 ), МФО 300346. Додатково, при укладання вищезазначеного договору кредитування, з Позивачем укладено договір застави обладнання №-ДЗ-1/1, згідно з яким те ж саме обладнання, на яке беруться кредитні кошти, є предметом застави та на нього може бути звернено стягнення у рахунок погашення зобов`язань по договору.

Вказав на те, що він близько 18 місяців добросовісно виконував свої обов`язки по договору №-КД-1 від 04.08.2020, як боржник. Будь-якої поведінки, щодо неналежного виконання обов`язків, не допускав. Зазначив про наявність істотних змін обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки 24.02.2022 сталось повномасштабне вторгнення Російської Федерації, відповідач 26.02.2022 став на захист України, шляхом добровільного вступу до лав Збройних Сил України, а також у зв`язку з тим, що місто Лисичанськ Луганської області, починаючи з 24.02.2022 перебувало у зоні активних бойових дій у нього відсутня можливість здійснювати підприємницьку діяльність, за для якої отримував від позивача кредитні кошти, а отже і втратив основне джерело доходу.

Також зазначив, що 25.07.2022 у месенджері «Telegram» ним виявлено відео, на якому зображено нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де останні здійснював підприємницьку діяльність. Під час огляду цього відео встановлено, що будівля знаходиться в напівзруйнованому стані та наявні ознаки влучання бойового снаряду у верхні поверхи, безпосередньо над приміщенням, де здійснювалась підприємницька діяльність. Що сталось з обладнанням та продукцією, відомості відсутні. Після виявлення зазначених відомостей, відповідач звернувся до Лисичанської місцевої прокуратури з метою фіксування вказаного факту та встановлення обставин, у зв`язку з тим, що поніс значні матеріальні збитки. 25.08.2022 внесені відомості до ЄРДР за №0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, яке в подальшому об`єднано з матеріали провадження ЄРДР №0000179 від 02.03.2022.

Вказав на те, що на теперішній час в нього відсутня навіть можливість щодо заміни предмета застави іншим майном, оскільки воно перебуває у м. Лисичанську Луганської обл., що є тимчасово окупованою територією.

Також повідомив, що 08.11.2024 його було звільнено з військової служби, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, в наслідок проходження військової служби та визнанням непридатним до подальшої служби. На теперішній час він є особою, яка отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи у розмірі 3 539 гривень. Це є єдиним джерелом доходу. Окрім цього, на теперішній час, у зв`язку з участю у бойових діях, його стан здоров`я погіршився, і він потребує постійного догляду та перепроходження медичної експертизи щодо встановлення групи ІІ групи інвалідності. На цій підставі тимчасово не може влаштуватись на роботу.

Зазначив, що у зв`язку з вищезазначеним, майна у власності не має, у тому числі і житла, через що сім`єю вимушені орендувати житло для тимчасового проживання у м.Одеса, вартість якого складає 8 000 грн на місяць та додаткові платежі (комунальних послуг), тобто загальна вартість проживання складає приблизно 12000 на місяць. Окрім цього, з відповідачем разом проживають 2 особи, які перебувають на утриманні, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мати дружини) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син). В свою чергу, син ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря невропатолога з діагнозом «G 40.30 епілепсія ідеопатична генералізована абсансна», через що потребує постійного нагляду у лікаря та підтримуючого лікування, що у свою чергу складає близько 6 000 грн на місяць, шляхом купування необхідних ліків.

Вказав, що наведене свідчить, що він є добросовісною стороною договору, оскільки до істотних змін обставин, які настали після повномасштабного вторгнення РФ, сплачував грошові кошти за договором справно, та не виконувати умови договору, наміру не мав, на підставі чого, посилаючись на статтю 652 ЦК України зазначає про істотну зміну обставин, вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, а саме:

- При укладанні договору №-КД-1 від 04.08.2020, ані Позивачу, ані Відповідачу не були відомі обставини, що до початку бойових дія та окупації м.Лисичанська Луганської обл., де відповідач здійснював свою підприємницьку діяльність. Позивачу було відомо, що підприємницька діяльність та заставне майно були за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто буде втрачено як заставне майно, так і все наявне майно, а також джерело доходу.

- Зміна обставин виникла безпосередньо після початку бойових дій, а саме 24.02.2022. У цей час родина відповідача була вимушена виїхати з Луганської області майже без засобів існування, а він в свою чергу пішов боронити Державу та сподівався на недопущення окупації міста Лисичанська. Окрім цього, перебуваючи у Лисичанську до квітня місяця 2022 року, він на постійній основі перевіряв схоронність вищезазначеного майна, але евакуювати його не міг через те, що був діючим військовослужбовцем, а вантажні фірми, що могли це зробити - припинили свою діяльність у зазначеному регіоні через бойові дії.

- З 24.02.2022 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання у зв`язку з тим, що пішов боронити нашу Державу, коли його родина самостійно покинула свій Дім без засобів для існування. У той час значно погіршилось здоров`я у сина - ОСОБА_5 а також у дружини ОСОБА_4 , що потребувало значних коштів на підтримання стану здоров`я. Окрім цього, необхідні були значні кошти для найму житла та організації побуту, адже сім`я залишилась без доходу та елементарного майна для звичайного існування. Наведені обставини не змінились і в подальшому під час війни. Тобто, виконання умов договору щодо сплати щомісячних платежів порушило б співвідношення майнових інтересів сторін, бо його родина залишилася б засобів існування та гідного життя.

- Щодо ризику зміни обставин, то жодна сторона цього договору не була заінтересована у цьому. Жодній стороні не було відомо про можливий початок війни та понесення збитків, у тому числі і за договором. Тим паче, ним на постійній основі здійснювалось виконання умов договору. Майно, яке забезпечувало виконання договору було застраховано, але страхова компанія визнала, що бойові дії не є страховим випадком, а тому будь які виплати здійснюватися не будуть.

Зазначив, що грошові кошти які зобов`язаний сплатити позивачу у сумі 99 374, 51 гривні, після початку повномасштабного вторгнення РФ, враховуючи втрати, які понесені сім`єю для відповідача є непомірними.

Вказав, що на підставі викладеного він не заперечує факт укладання угоди №-КД-1 від 04.08.2020 та наявності заборгованості, але вважає, що наведене свідчить про істотні зміни обставин, якими керували сторони при укладанні договору.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити у позовних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 99 374, 51 гривень за договором №-КД-1 від 04.08.2020. Визнати його поведінку щодо припинення виконання зобов`язання такою, яка склалась у зв`язку істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Не стягувати судовий збір, оскільки він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а судові витрати, навіть у сумі 2422,40 гривень, для нього є значними.

Також 10.03.2025 від представника відповідача через електронний суд надійшов відзив на позовну заяву від 07.03.2025 у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог з посиланням на наявність форс-мажорних обставин на підставі листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

13.13.2025 через електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив у якій він зазначив, що стаття 652 ЦК України, на яку посилається відповідач, регламентує лише можливість зміни чи розірвання договору, а не скасування боргу. А відповідачем не надано доказів щодо звернення до АТ КБ «Приватбанк» з заявою (претензією) про внесення змін до умов договору. Також між сторонами відсутні судові спори з приводу розірвання чи внесення змін до кредитного договору.

Також АТ КБ "Приватбанк" повідомив, що з моменту повідомлення відповідачем про те, що він є військовослужбовцем ЗСУ, Банком було проведено сторнування (списання) нарахованих відсотків за кредитом, а саме з 26.02.2022 року Банк повністю не нараховує відсотки за користування за кредитним договором №-КД-1 від 04.08.2020 р., а сума надлишково сплачених відсотків була зарахована в погашення заборгованості за кредитом. Підтвердженням є розрахунок заборгованості та виписка по рах.№ НОМЕР_4 , так, 25.05.2023 операція відображена як « 25.05.23 140 3888 по кредитному договору -Т ОСОБА_6 ФОП 3463.12 повернення погашення КД-1 вiд 04-08-2020 (K7TLGLON104C9), дата мобiлiзацiї 26.02.2022 ( НОМЕР_5 )».

Позивач зазначив, що загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже, вказаний представником відповідача лист ТПП України не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. Також вказав, що форс-мажор не звільняє від виконання самого зобов`язання, а банком не нараховано жодних штрафних санкцій за порушення умов договору; предметом позову є стягнення заборгованості виключно за тілом кредиту та судового збору у мінімальному розмірі.

17.03.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення (на відповідь на відзив), у якому той заперечив проти задоволення позову та зазначив, що він постійно був на зв`язку та спілкувався з представниками банку з приводу боргового зобов`язання. Представники банку, у телефонній розмові, повідомляли, що кредитну справу передано до «Департаменту зі стягнення проблемної заборгованості в Східному регіоні» та будь яких змін до договору внесено бути не може. Один із представників позивача намагався вплинути на погашення заборгованості через дружину відповідача, у зв`язку з чим писав про необхідність погашення заборгованості, незважаючи на те, що він тоді перебував у зоні бойових дій. Зазначив, що узгодити будь-які інші шляхи вирішення питання щодо виконання договору, окрім як сплати повної суми у найкоротші терміни з представниками позивача не вдалось.

Зазначив, що єдиною доступною можливістю на стадії досудового вирішення питання щодо договору, в мене був мобільний зв`язок, яким я користувався та спілкувався з представниками банку, але останні відмовляли у зміні або розірванні договору.

Щодо ст. 652 ЦК України повідомив, що це тільки можливість щодо зміни або розірвання договору, а не скасування боргу, тобто це саме передумова застосування ст. 653 ЦК України. Адже, саме ст. 653 ЦК України вказує на наслідки розірвання договору, серед яких передбачений ч. 2 цієї статті такий наслідок, як припинення зобов`язання. У зв`язку з чим, наявні чотири обов`язкові умови, що підтверджують істотну зміну обставин.

Вказав на те, що вказаний випадок не підпадає під власний ризик господарської діяльності, адже сталось повномасштабне вторгнення іншої держави, що посягає на територіальну цілісність України, та у результаті цього всі засоби підприємницької діяльності та інше майно, залишилось на окупованій території, чому не можна було запобігти жодними засобами, навіть на рівні втручання Держави.

Зазначені відзиви, відповідь ні відзив та заперечення судом приймаються та долучаються до матеріалів справи.

19.03.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому той зазначив, що правові позиції, наведені позивачем є помилковими, а отже вказані надзвичайні форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) розповсюджуються у тому числі і на відповідача у нашій справі.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 167 ГПУК України унормовано, що у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення підписується відповідачем або його представником. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу. Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні визначені у статті 251 ГПК України.

Статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Судом встановлено, що відповідь на відзив була доставлена до електронних кабінетів відповідача та його представника 13.03.2025 (Довідки про доставку електронного листа).

Враховуючи викладене, останній день процесуального строку для надання відповідачем (його представником) заперечення сплинув 18.03.2025.

Заперечення, що надійшло від представника відповідача сформовано в системі «Електронний суд» 19.03.2025 та надійшло до суду у цей же день, а отже з пропущенням процесуального строку.

Однак представником відповідача не надано клопотання про продовження строку на його подання та не наведено причини його пропуску.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже заперечення на відповідь на відзив №б/н від 19.03.2025 повертається без розгляду.

Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив.

04.08.2020 між АТ «ПриватБанк» як банком та ФОП ОСОБА_2 як позичальником укладений кредитний договір №-КД-1, у п.А.1 якого сторони визначили вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія, яка надається у формі одноразового надання повної суми кредитного ліміту.

Відповідно до п.А.2 кредитного договору ліміт цього договору: 148249 грн 52 коп. надається у тому числі на наступні цілі: у розмірі 147000 грн 00 коп. на придбання сільськогосподарської техніки та обладнання; у розмірі 1249 грн 52 коп. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.5, 2.2.12 цього договору. Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і відсотків або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання фінансової допомоги.

Згідно з п.А.3 кредитного договору термін повернення кредиту 01.08.2025.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 16% річних від залишку непогашеної заборгованості (п.А.6 кредитного договору).

Відповідно до п.А.6.1 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 21% річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі зазначеному в п.А.6 цього договору. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п.А.6 цього договору та дати початку її нарахування.

У випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом (п.А.7 кредитного договору).

У п.А.8 кредитного договору сторони передбачили, що проценти, встановлені п.п.А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п.7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п.2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п..2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п.1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів (п.2.3.8 кредитного договору).

Відповідно до п.4.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п.А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п.2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

В разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у п.А.7 цього договору (п.4.2 кредитного договору).

Згідно з п 6.1. договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.

У додатку №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення платежів, а саме дату, суму кредиту до погашення, суму відсотків до погашенням, суму страхового платежу до погашення, суму відсотків по страховому платежу до погашення та загальну суму.

Договір підписано сторонами шляхом накладення електронного підпису 05.08.2020, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 13.02.2025.

04.08.2020 між сторонами укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 04.08.2020 №-КД-1, якою внесені до нього зміни, зокрема сторони узгодили: а) протягом строку кредиту, зазначеного в п.А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансування державної підтримки суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва (далі - Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Кредитні кошти позичальник витрачає з метою: розвитку підприємництва, зокрема сприяння розвитку суб`єктів підприємництва, збільшення обсягів виробництва, експорту, імпортозаміщення, високотехнологічного виробництва, енергоефективності, впровадження інновацій, сприяння створенню нових робочих місць та підприємств, поверненню трудових мігрантів до України: придбання та/або модернізацію основних засобів позичальником, за винятком придбання транспортних засобів (крім тих, що будуть використовуватися в комерційних та виробничих цілях). Умови та порядок надання фінансової державної підтримки позичальнику, визначені Порядком та цією додатковою угодою.

Відповідно до п.2.1 додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладення цієї додаткової угоди розмір 15.15% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладення цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Міністерства Фінансів України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Міністерства Фінансів України. Банк щокварталу з урахуванням зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Міністерства Фінансів України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1 число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; ОТР-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват 24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «чат Sebnder», а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.

Згідно з п.2.2 додаткової угоди у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в п.2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у наступному порядку та в розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п.2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

Позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п.п.2.1 - 2.3 цієї додаткової угоди (п.2.4 додаткової угоди).

Зазначена додаткова угода підписана сторонами шляхом накладення електронного підпису 05.08.2020, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18.02.2025.

У відповідності до умов укладеного договору банком видано позичальнику кредит у сумі 147000 грн 00 коп.

Як зазначив позивач, оскільки позичальник графіку погашення платежів не дотримувався указані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між АТ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 договір №-КД-1 04.08.2020 з додатковою угодою №1 до нього є кредитним договором.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.3 ст.346 ГК України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Як вже зазначалось, ліміт договору: ліміт цього договору: 148249 грн 52 коп., у тому числі на наступні цілі: у розмірі 147000 грн 00 коп. на придбання сільськогосподарської техніки та обладнання; у розмірі 1249 грн 52 коп. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.5, 2.2.12 цього договору (п.А2 кредитного договору).

Згідно з п.1.1 кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Невідновлювальна кредитна лінія надається банком для придбання позичальником сільськогосподарської техніки та/або обладнання шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок постачальника: ФОП ОСОБА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_2 (IBAN - НОМЕР_3 ), ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО 300346.

У додатку №1 до додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення платежів, а саме дату, суму кредиту до погашення, суму страхового платежу до погашення.

На виконання умов п.1.1 кредитного договору банком шляхом перерахування грошових коштів ФОП ОСОБА_3 06.08.2020 видано позичальнику кредит у сумі 147000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №151329235 від 06.08.2020.

Також зазначене підтверджується випискою по рахунку відповідача з 04.08.2020 по 06.02.2025, що 147000 грн 00 коп. надано боржнику шляхом оплати за договором купівлі-продажу 01-23/07-20.

Отже, позивачем доведений факт видачі ФОП ОСОБА_1 кредиту у сумі 147000 грн 00 коп.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.А3 кредитного договору термін повернення кредиту 01.08.2025.

У додатку №1 до додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення платежів, а саме дату, суму кредиту до погашення, суму страхового платежу до погашення.

Відповідно до п.2.3.2 кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій: неотриманні від позичальника згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів по кредиту; порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань за договорами застави/іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, отриманні повідомлення від заставодавців про дострокове затребування вкладу (повністю або частково) за договором, майнові права за яким передані банку у заставу; неотриманні від заставодавців/іпотекодавців до укладення договору застави/іпотеки та під час його/їх дії повідомлення про усі відомі йому/їх права та вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т.ч. не зареєстровані у встановленому порядку; у випадку передачі предмету застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями правил про заміну предмету застави; втрати предмету застави/іпотеки за обставинами, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки; порушенні господарським/цивільним судом справи про банкрутство позичальника або про визнання недійсними установчих документів позичальника, або про відміну державної реєстрації позичальника; ухваленні (прийнятті) власником або компетентним органом рішення про ліквідацію позичальника; притягнення до кримінальної відповідальності відносно позичальника; смерті позичальника; втрати можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором (у т.ч. втрати, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави/іпотеки для банку з будь-яких інших привидів), підтверджений актами перевірок; встановленні невідповідності дійсності відомостей, що містяться у п.2.2.10 цього договору; наявності судових рішень про стягнення грошових коштів з поточного рахунку позичальника, що набули законної чинності, наявності арешту на поточних рахунках, що належать позичальнику, наявності платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит не буде повернений своєчасно; неодноразовому (два і більше разів) надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в порушення порядку, передбаченого п. 1.1 цього договору

Банк, на свій розсуд має право, зокрема:

- А) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором;

- або б) розірвати цей договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії цього договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі. проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором;

- або г) згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання Договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

Згідно з п.2.3.8 договору банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п. 1.1. цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів.

Суд бере до уваги, що останній платіж за кредитним договором позичальник повинен був сплатити банку 01.08.2025, проте у зв`язку з порушенням ним умов кредитного договору в частині своєчасної сплати щомісячних платежів та процентів за користування кредитом АТ «ПриватБанк» у відповідності до умов п.п.2.3.2, 2.3.8 кредитного договору вимагає достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

У відповідності до п. А.10. договору позивачем було надіслано повідомлення-вимогу від 18.11.2024 ОСОБА_1 у межах договору №-КД-1 від 04.08.2020, на його електронну адресу, зазначену у договорі (), про необхідність погашенням заборгованості до 18.12.2024.

У повідомленні зазначено, що у випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 18.12.2024 - строк (01.08.2025), що узгоджений п. А.3 кредитного договору №-КД-1 від 04.08.2020 буде вважатися таким, що настав 18.12.2024.

Як убачається із наданих АТ «ПриватБанк» виписок по рахунку відповідача, останнім повернуто кредит частково у сумі 47937 грн 87 коп., заборгованість за розрахунком позивача за тілом кредиту складає 99374 грн 51 коп.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем умов договору та вимог за повідомленням-вимогою від 18.11.2024, у зв`язку з чим банк скористався правом змінити строк погашення кредиту за спірним кредитним договором до 18.12.2024.

Позивач з посиланням на статтю 652 ЦК України зазначає про зміну обставин, які є істотними, і вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Також заперечує проти задоволення позову з підстав наявності форс-мажорних обставин.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на такі обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор). Форс-мажор (стаття 617 ЦК України) та істотна зміна обставин (стаття 652 ЦК України ) - це різні правові ситуації. На відміну від форс-мажору істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин). Стаття 652 ЦК України може бути застосована в разі відсутності існування форс-мажору, але сторона договору має довести наявність всіх чотирьох умов, необхідних для внесення змін до договору за рішенням суду. Така правова позиція викладена Касаційним господарським судом у постанові №910/15264/21 від 12.09.2022.

Тобто посилання на наявність форс-мажорних обставин та істотна зміна обставин саме по собі суперечить одне одному.

Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Однак у матеріалах справи відсутні докази про звернення відповідача до позивача в порядку статті 652 ЦК, також між сторонами відсутній спір про внесення змін або розірвання договору, натомість відповідач, з посиланням на зазначену норму ЦК України, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, що суперечить диспозиції статті 652 ЦК.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Однак відповідач не надав суду передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом стосовно невиконання відповідачем спірного договору.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Зі змісту листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання. До того ж відповідачем не надано будь-яких доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання ним зобов`язань за спірним договором.

Отже, сама наявність вказаного листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

До того ж наявність форс-мажорних обставин є підставою для уникнення відповідальності за договором, однак позивачем заявлено до стягнення тільки основну заборгованість у сумі 99374 грн 51 коп.

На підставі викладеного суд не погоджується з позицією відповідача щодо наявності форс мажорних обставин, а також істотної зміни обставин 652 ЦК України як підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача щодо заборгованості за кредитом у сумі 99 374 грн 51 коп. суд уважає обґрунтованим.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підсумовуючи наведене суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №-КД-1 від 04.08.2020 у розмірі 99 374 грн 51 коп. у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору та невиконанням вимоги.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт (ID картка) НОМЕР_7 виданий 19.12.2018) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість в сумі 99374 грн 51 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт ( ID картка) НОМЕР_7 виданий 19.12.2018) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.04.2025.

Суддя Н.І. Злепко