17.04.2025Справа № 910/5123/24
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карл Цейсс"
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карл Цейсс"
до Акціонерного товариства "Антонов"
про стягнення 9 644, 28 грн
без участі представників сторін
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карл Цейсс" (далі - ТОВ "Карл Цейсс", позивач) до Акціонерного товариства "Антонов" (далі - АТ "Антонов", відповідач) про стягнення 9 644, 28 грн.
Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України). За результатами розгляду вказаної справи рішенням суду від 13.09.2024 позовні вимоги ТОВ "Карл Цейсс" задоволено, стягнуто з відповідача грошові кошти у сумі 9 644, 28 грн.
Після ухвалення зазначеного рішення від ТОВ "Карл Цейсс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4 451,00 грн з відповідними доказами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2024 вказану заяву ТОВ "Карл Цейсс" прийнято до розгляду.
Відповідач, скориставшись своїм правом, подав заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу з АТ "Антонов", вважав їх необґрунтованими та просив відмовити у задоволення заяви ТОВ "Карл Цейсс" про ухвалення додаткового рішення
Проте 03.10.2024 матеріали справи були направлені до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із поданням АТ "Антонов" апеляційної скарги на рішення суду від 13.09.2024 в даній справі.
Після перегляду рішення судом апеляційної інстанції, справа повернулася до Господарського суду міста Києва, а тому суд вважає за необхідне здійснити розгляд заяви ТОВ "Карл Цейсс" про ухвалення додаткового рішення.
Отже, розглянувши заяву ТОВ "Карл Цейсс", заперечення відповідача проти розподілу судових витрат, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в цій частині, суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України). Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У даному випадку позивач до своєї заяви долучив наступні докази:
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Ратушняк П.В. серія КВ № 000896 від 16.03.2020;
- копію ордеру серія АА № 1419457 від 02.04.2024, виданого адвокатом Ратушняк П.В. на надання правничої допомоги ТОВ "Карл Цейсс";
- копію договору № 6/26 від 26.03.2024 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між ТОВ "Карл Цейсс" та АБ Ратушняка Володимира «Лігаконсалтинг»;
- копію акту виконаних робіт від 13.09.2024, за яким загальна вартість робіт з надання правничої допомоги склала 4 451,00 грн;
- копію платіжної інструкції № 898 від 24.04.2024 на суму 4 451,00 грн.
Дослідивши надані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У той же час, при визначенні суми відшкодування таких витрат, суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Також суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тому, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на: категорію справи, яка не є складною; її малозначність; ціну позову (9 644, 28 грн); невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову; розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; наявність відзиву відповідача, на який представник позивача підготував відповідь, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу з 4 451,00 грн до 2 000,00 грн.
Отже вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За таких обставин, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карл Цейсс" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
У решті вимог - відмовити.
Повний текст додаткового рішення складений 17 квітня 2025 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Суддя Головіна К.І.