УХВАЛА

м. Київ

17.04.2025Справа № 910/2762/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБВ-ЕЛЕКТРО"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТБАНК"

про стягнення 206 940,00 грн

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПБВ-ЕЛЕКТРО" (далі - позивач, ТОВ "ПБВ-ЕЛЕКТРО") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі - відповідач, АТ "УКРТРАНСГАЗ") про стягнення 206 940,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач отримав та утримує суму гарантії у розмірі 206 940,00 грн без достатніх правових підстав, оскільки, як стверджує позивач, він виконав усі свої обов`язки, щоб приступити до виконання Договору будівельного підрядку № від 19.08.2024, який укладено сторонами за результатами публічної закупівлі, тоді як відповідач (замовник) умисно приховав від позивача (підрядника) невідповідність фактичного стану об`єкту від тендерних і договірних умов і нехтуючи умовами даного договору і правами підрядника, не усунув свої порушення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 позовну заяву ТОВ "ПБВ-ЕЛЕКТРО" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

20.03.2025 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "ПБВ-ЕЛЕКТРО" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2762/25, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬТБАНК"

31.03.2025 до суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду.

01.04.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, про внесення даних представника позивача до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 910/2762/25. Заява представника позивача судом задоволена.

07.04.2025 до суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

14.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву.

14.04.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Щодо заяви відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву суд зазначає наступне.

У заяві про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву відповідач вказав про необхідність більш тривалого часу для підготовки та подання відзиву з викладенням у ньому своєї правової позиції, аргументів та відповідних доказів на спростування доводів відповідача викладених у позовній заяві.

Станом на 18.04.2025 матеріали справи відзиву відповідача на позовну заяву не містять.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З матеріалів справи, судом встановлено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 по справі № 910/2762/25 доставлено до електронного кабінету відповідача 27.03.2025.

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи положення вищенаведених норм, відповідач звернувся до суду заявою про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 26.03.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву відповідача про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву , суд дійшов висновку продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 25.04.2025.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суд зазначає наступне.

В обґрунтування відповідного клопотання представник відповідача послався на складність справи та її значення для відповідача. Також зазначив, що має бажання надати усні пояснення по суті спору та надати додаткові пояснення та докази по справі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи:

1) про банкрутство;

2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій);

4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу;

6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю);

7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна;

8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Приписами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви при відкритті провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що дана справа має бути розглянута в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки є справою незначної складності, визнаною судом малозначною. При цьому судом враховано, що ціна позову у даній справі станом на час відкриття провадження у справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 514 000,00 грн), а також, що дана справа не входить до переліку справ, зазначених у частині 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд звертає увагу відповідача, що при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторони наділені повним обсягом передбачених законом процесуальних прав та можливостей, пов`язаних з розглядом спору.

Відповідно до приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, здійснення ефективного захисту порушеного права не поставлене у залежність від форми господарського судочинства та безпосередньої участі учасника справи у судових засіданнях.

Отже, наведені обставини та приписи Господарського процесуального кодексу України, які підлягають застосуванню судом при вирішенні питання щодо обґрунтованості поданого відповідачем клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням при цьому ціни заявленого позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у даній справі, обсягу та характеру доказів у справі, дозволяють суду дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про здійснення розгляду справи № 910/2762/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Керуючись ст. 12, 46, 119, 165, 232-235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

2. Продовжити Акціонерному товариству "УКРТРАНСГАЗ" строк для подання відзиву на позовну заяву до 25.04.2025.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 17.04.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Оксана ГУМЕГА