ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2025 р. Справа № 909/1156/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Желік М.Б.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго, вих.№06/173 від 03 лютого 2025 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року (повний текст підписано 03.02.2025), суддя Скапровська І.М.

у справі №909/1156/24

за позовом Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго, м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Байди Володимира Анатолійовича, м. Івано-Франківськ

про стягнення 79 461,30 грн, з яких: 62 964,87 грн основний борг, 12 535,77 грн інфляційні втрати, 3 717,79 грн 3% річних та 242,87 грн пеня

встановив:

29 листопада 2024 року Державне міське підприємство Івано-Франківськтеплокомуненерго звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Байди Володимира Анатолійовича про стягнення 79 461,30 грн, з яких: 62 964,87 грн основний борг за теплову енергію, 12 535,77 грн інфляційні втрати, 3 717,79 грн 3% річних та 242,87 грн пеня.

Позов обґрунтовано там, що відповідач, як власник нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: вул. Незалежності,11 в м. Івано-Франківську, площами 23,2 м.кв. та 252,1 м.кв., всупереч ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 22.11.2028 №315, умов Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №830, ЦК України, ГК України, не виконав зобов`язання і не оплатив отримані комунальні послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб опалення, у заявленому до стягнення розмірі.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року у справі № 909/1156/24 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджують вихідні дані, взяті для розрахунку кількості спожитої теплової енергії в місцях загального користування, а, відповідно, отримання відповідачем послуг на заявлену до стягнення суму. Суд зазначив, що з урахуванням п.12 розділу ІV Методики, обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, визначений за вищевказаною формулою, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. З матеріалів справи суд встановив, що позивач в підтвердження отримання послуг відповідачем на суму понад 60 000 грн, надав суду типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021, рішення Івано-Франківської міської ради про встановлення тарифу на послуги з постачання теплової енергії (грн/Гкал) та рахунки, які містять відомості про кількість, вартість, суму до оплати та номер угоди (на певних рахунках означено договір №856). Однак, з поданих доказів суд не може встановити які саме вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, зокрема, скільки співвласників будинку між якими пропорційно розподіляється до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень обсяг теплової енергії, який витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, загальна опалювальна площа, яка поверховість приміщення, у випадку обрахування таких площ без даних щодо загальних площ для розрахунків, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал., та інших даних, які були взяті до уваги позивачем при розрахунку заявленої суми.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач Державне міське підприємство Івано-Франківськтеплокомуненерго звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року у справі № 909/1156/24 та прийняти нове рішення про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що розрахунки позивача базуються на положеннях Методики, що 25% спожитої будинком (який є п`ятиповерховим) теплової енергії витрачені на загальнобудинкові потреби опалення будинку (зокрема на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, що є спільною власністю всіх співвласників будинку), і участь на оплату цієї спожитої теплової енергії несуть всі власники житлових та нежитлових приміщень будинку пропорційно до площі належних їм приміщень, незалежно від того, чи такі приміщення відключені від централізованого опалення. Наголошує, що оскільки відповідач не надавав позивачу та суду проект на будинок або документи щодо здійсненого енергоаудиту будинку, тому розрахунок здійснено позивачем відповідно до розділу IV Методики розподілу №315 від 22.11.2018. Поряд з тим, звертає увагу, що відповідач, заперечуючи розрахунок позивача, не надав суду свого контррозрахунку заборгованості.

Водночас до апеляційної скарги позивач долучив новий доказ довідку Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», вих.№ 03/171 від 03 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року, серед іншого, відкрито апеляційне провадження у справі № 909/1156/24 за апеляційною скаргою Державного міського підприємства Івано-Франківськтеплокомуненерго на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

19 лютого 2025 року від скаржника до суду надійшли доповнення до апеляційної скарги (надіслані до суду 17.02.2025), в яких апелянт просить поновити строк на подання доповнень, у зв`язку з складанням повного тексту оскаржуваного рішення 03 лютого 2025 року. Поряд з цим, до вказаних доповнень апелянт долучає докази згідно з переліком додатків.

28 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, заперечує долучення до справи поданої позивачем довідки Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», вих.№ 03/171 від 03 лютого 2025 року, оскільки така не була долучена під час розгляду справи судом першої інстанції. Водночас посилається на лист КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» Івано-Франківської міської ради вих.№ 70-1.16/81 від 18.02.2025, який разом із додатками просить приєднати до матеріалів справи, та згідно з яким, у спірному будинку знаходиться п`ять нежитлових приміщень, загальною площею 1 148 кв. м, з якої лиш 275,3 кв. м належить відповідачу.

Розглянувши подані сторонами заяви, колегія суддів зазначає таке:

Згідно з ч.1 ст.266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено судом першої інстанції 03 лютого 2025 року.

Доповнення до апеляційної скарги надіслано апелянтом до суду 17 лютого 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим, такий строк ним не пропущено.

Щодо поданих сторонами апеляційному суду доказів:

Статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими сторона обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на таку сторону покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з першою заявою по суті спору. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Однак така обставина (тобто відсутність доказів як таких) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Подані сторонами докази, а саме: довідка Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», вих.№ 03/171 від 03 лютого 2025 року, лист КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» Івано-Франківської міської ради вих.№ 70-1.16/81 від 18 лютого 2025 року, а також лист Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», вих.№ 22/74-04.09 від 25 березня 2025 року і лист КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» Івано-Франківської міської ради вих.№ 74-04.09/22, не існували станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі (15 січня 2025 року), відтак, такі взагалі не можуть враховуватись апеляційним судом при вирішенні справи.

Щодо інших доказів, долучених позивачем до доповнення до апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що позивачем жодним чином не обґрунтовано неможливості подання таких доказів у визначений законом строк до суду першої інстанції разом із позовною заявою чи іншими заявами по суті спору. Апелянтом не зазначено поважних причин неподання таких доказів до суду першої інстанції, відтак, апеляційний суд не приймає такі докази при вирішенні спору.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд в межах розумного строку, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Байда Володимир Анатолійович є власником двох нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , площами: 23,2 кв. м та 252,1 кв. м відповідно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № інформаційної довідки 292994444 від 28.12.2021.

Як стверджує позивач вказані нежитлові приміщення знаходяться в межах зовнішніх стін житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 11, та який підключений до мереж централізованого опалення, відтак, співвласники квартир, в тому числі і нежитлових приміщень, повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі. Будинок не обладнаний приладом обліку теплової енергії.

Форма типового індивідуального договору на послугу з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" 01.11.2021 на офіційному веб-сайті: http://tke.if.ua/ опубліковано індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання для усіх власників/співвласників житлових та нежитлових приміщень, які розміщені у будівлях, підключених до мереж централізованого опалення.

Відповідно до п.5 Індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Згідно з п.30 Індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

-плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. №1022 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

-плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://tke.if.ua/.

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://tke.if.ua/ (п.31 Індивідуального договору).

Пунктами 32, 33 Індивідуального договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до п.34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з п.45 Індивідуального договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Наказом ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" № 271 від 01.12.2021 для абонентів ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" з 01.12.2021 встановлено плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постання теплової енергії, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами у розмірі: 10,70 грн/міс. (з ПДВ) за послугу з постачання теплової енергії без приладів обліку та 12,62 грн/міс. (з ПДВ) за послугу з постачання теплової енергії за наявності приладів обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" забезпечувало тепловою енергією будинок по вул. Незалежності, 11 у м. Івано-Франківську, який підключений до мереж централізованого опалення.

Водночас у відповідача, як власника нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 11 в м. Івано-Франківську, виникло зобов`язання здійснювати оплату загальнобудинкових потреб на опалення.

До суми основного боргу позивач, на підставі наказу ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" № 271 від 01.12.2021, включив також плату за абонентське обслуговування у розмірі 10,70 грн/місяць.

Відтак, позивачем сформовано рахунки на оплату наданих послуг у період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року. Однак, у визначені договором строки відповідач не оплатив надані позивачем послуги.

13 листопада 2023 року позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№ 06/1370 з вимогою сплатити заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 49 611,60 грн за період з грудня 2021 року по вересень 2023 року.

Проте, відповідач вказану заборгованість не сплатив.

У листопаді 2024 року ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ФОП Байди Володимира Анатолійовича 79 461,30 грн, з яких: 62 964,87 грн основний борг за теплову енергію за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року, 12 535,77 грн інфляційні втрати, 3 717,79 грн 3% річних та 242,87 грн пеня.

На підтвердження вимог позивач надав суду зокрема копії реєстрів рахунків та актів виконаних робіт за грудень 2021 року жовтень 2024 року, рахунків-фактур №479 від 11.01.2022, №474 від 08.02.2022, №474 від 10.03.2022, №475 від 07.04.2022, №471 від 04.05.2022, №461 від 06.06.2022, №456 від 05.07.2022, №453 від 03.08.2022, №463 від 06.09.2022, №456 від 05.10.2022, №446 від07.11.2022, №440 від 09.12.2022, №437 від 05.01.2023, №436 від 07.02.2023, №432 від 07.03.2023, №433 від 06.04.2023, №433 від 03.05.2023, №435 від 05.06.2023, №429 від 05.07.2023, №428 від 03.08.2023, №426 від 05.09.2023, №417 від 04.10.2023, №415 від 08.11.2023, №415 від 06.12.2023, №417 від 08.01.2024, №409 від 06.02.2024, №411 від 06.03.2024, №410 від 11.04.2024, №410 від 07.05.2024, №408 від 04.06.2024, №397 від 02.07.2024, №394 від 05.08.2024, №395 від 03.09.2024, №397 від 03.10.2024, №403 від 07.11.2024.

Як зазначалося вище, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.ст.633, 634 ЦК України).

Водночас, в силу ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлового-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У матеріалах справи відсутні докази прийняття співвласниками будинку по вул. Незалежності, 11 у м. Івано-Франківську рішення про вибір моделі договірних відносин та укладення відповідного договору з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

Враховуючи наведене та вимоги ч.5 ст.13 ЗУ "Про житлового-комунальні послуги", індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Індивідуальний договір) є укладеним з 01.12.2021 та обов`язковим до виконання для усіх співвласників житлових та нежитлових приміщень, які розміщені у будинку по вул. Незалежності, 11 у м. Івано-Франківську, в тому числі і ФОП Байди В.А.

Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг визначено Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (далі Правила) та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (далі Методика).

Абзацом 4 п.24 Правил встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відокремлення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, втраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики (п.14 Правил).

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С (п.8 Правил).

З огляду на встановлені судом обставини, у відповідача, як власника нежитлових приміщень за адресою: вул. Незалежності, 11 у м. Івано-Франківську за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року виникло зобов`язання здійснювати оплату поставленої теплової енергії на загальнобудинкові потреби, однак, відповідач, таку оплату не здійснював, у звязку з чим, у останнього виникла заборгованість за вказаний період в сумі 62 964,87 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів отримання відповідачем послуг на заявлену до стягнення суму, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити які саме вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, зокрема, скільки співвласників будинку між якими пропорційно розподіляється до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень обсяг теплової енергії, який витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, загальна опалювальна площа, яка поверховість приміщення, у випадку обрахування таких площ без даних щодо загальних площ для розрахунків, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал., та інших даних, які були взяті до уваги позивачем при розрахунку заявленої суми.

Так, розділом IV Методики передбачено визначення обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, одним із трьох варіантів: розрахунково, спрощено або відповідно до проекту будівлі/енергоаудиту.

У разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги.

У разі, якщо є відсутнім проект на будівлю/будинок та є наявним результат енергоаудиту, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається за результатами енергоаудиту. У разі, якщо після проведення енергоаудиту відбулись зміни в системі теплопостачання будівлі/будинку, то результати енергоаудиту не можуть бути застосовані.

У разі відсутності проекту на будівлю/будинок та результатів енергоаудиту обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою де повинні братись за основу наступні вихідні дані: фактичний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії у розрахунковому періоді, Гкал; загальна площа МЗК та допоміжних приміщень (незалежно від наявності опалювальних приладів) у будівлі/будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, окрім підвалів, техпідпіль та горищ, м. кв.; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал.

У разі відсутності даних щодо загальних площ для розрахунків у відповідності до формули 24 цієї Методики для типових будівель/будинків можуть бути застосовані площі, визначені на базі проектних площ відповідної серії будівлі/будинку.

У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25%; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20%; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15%; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, де в основі наступні вихідні дані: визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал; коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку та розраховується за формулою, де вихідними даними є опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, м. кв.

Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Так, будинок, в якому розташовані нежитлові приміщення, не обладнаний приладом обліку теплової енергії, відтак, розрахунки позивача базуються на положеннях Методики, а саме: 25% спожитої будинком (який є п`ятиповерховим) теплової енергії витрачені на загальнобудинкові потреби опалення будинку (зокрема на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, що є спільною власністю всіх співвласників будинку), і участь на оплату цієї спожитої теплової енергії несуть всі власники житлових та нежитлових приміщень будинку пропорційно до площі належних їм приміщень, незалежно від того, чи такі приміщення відключені від центрального опалення.

До позовної заяви позивач долучив розрахунок вартості послуг постачання теплової енергії по нежитлових приміщеннях ФОП Байди В.А. за спірний період, з якого вбачається, що позивачем при розрахунку взято до уваги обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, Гкал, який визначено спрощено відповідно до положень Методики, тарифи на послуги, грн. за Гкал, поряд з тим, до розрахунку включено також плату за абонентське обслуговування у розмірі 10,70 грн/місяць, на підставі наказу ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" № 271 від 01.12.2021.

Тарифи на послуги затверджені рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, зокрема, від 13.01.2022 та становили з січня 2022 року 9 675,89 грн за Гкал.

Як стверджує позивач при розрахунку суми боргу враховувались наступні площі приміщень: житло 2073,49 кв. м, 275,3 кв. м (23,2+252,1) нежитлові приміщення ФОП Байди В.А. та 85,3 кв. м інші нежитлові приміщення.

Також позивач долучив до позовної заяви копії рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у спірний період.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано будь-яких доказів на спростування вимог та розрахунків позивача, наведених ним у позовній заяві; у матеріалах справи також відсутній відзив на позовну заяву. Незважаючи на незгоду із розрахунками позивача, відповідачем не подано суду свого контррозрахунку заборгованості. Слід зазначити, що представник відповідача був присутній у судовому засіданні 15 січня 2025 року та належним чином повідомлений про розгляд справи.

Поданими позивачем доказами доведено наявність у відповідача, як власника нежитлових приміщень у будинку по вул. Незалежності, 11 у м. Івано-Франківську, обов`язку здійснити оплату поставленої теплової енергії на загальнобудинкові потреби за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року.

Водночас відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що позивачем невірно розраховано вартість послуг постачання теплової енергії чи використано недостовірні вихідні дані.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ФОП Байди В.А. 62 964,87 грн основного боргу за теплову енергію за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року.

Крім цього, позивач нарахував відповідачу 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 45 Індивідуального договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів визнає такі правильними, а вимоги позивача про стягнення 12 535,77 грн інфляційних втрат, 3 717,79 грн 3% річних та 242,87 грн пені підставними та обгрунтованими.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову, з відповідача на користь позивача (апелянта) слід стягнути 7 570 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 3 028 грн за подання позову та 4 542 грн за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року у справі № 909/1156/24 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Байди Володимира Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (76009, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59-А; ідентифікаційний код 03346058) 79 461,30 грн, з яких: 62 964,87 грн основний борг за теплову енергію, 12 535,77 грн інфляційні втрати, 3 717,79 грн 3% річних та 242,87 грн пеня.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Байди Володимира Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (76009, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59-А; ідентифікаційний код 03346058) 7 570 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 3 028 грн за подання позову та 4 542 грн за подання апеляційної скарги).

На виконання постанови видати накази.

Матеріали справи № 909/1156/24 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Желік М.Б.