ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Справа№ 910/18460/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Онищенко М.В.;

від третіх осіб: 1) Пилипенко С.В.;

2) не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року (повний текст підписано 08.11.2024)

у справі № 910/18460/23 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича

до Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна

про визнання недійсним договору та встановлення нікчемності договору, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бучацький Андрій Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про:

1) визнання недійсним договору іпотеки №13134 від 24.01.2008 №13134, укладеного між Бучацьким А.М. та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 876;

2) встановлення нікчемності «Договору іпотеки від 24.01.2008», якого Бучацький Андрій Михайлович з акціонерним товариством «Укрсиббанк» не укладав, якого приватний нотаріус Морозова С.В. нотаріально не посвідчувала та не реєструвала за реєстровим номером 127.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі № 910/18460/23 провадження у справі в частині вимог про встановлення нікчемності договору іпотеки від 24.01.2008, якого Бучанський Андрій Михайлович з Акціонерним товариством «Укрсиббанк» в письмовій формі не укладав та якого приватний нотаріус Морозова С.В. нотаріально не посвідчувала та не реєструвала за реєстровим номером 127 закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець Бучацький Андрій Михайлович, звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі № 910/18460/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Разом із апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про витребування документів по справі у АТ «Укрсиббанк» та «ТОВ «Кей-Колект», згідно переліку зазначеного у клопотанні.

Мотиви і доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приймаючи рішення по справі, Господарський суд міста Києва неповно встановив обставини справи, неправильно оцінив подані позивачем докази та відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, поданого позивачем разом із позовною заявою, дослідження яких має суттєве значення для справи, які підтверджують факт того, що до моменту укладення з позивачем договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, який нотаріально посвідчила нотаріус Морозова С.В. та зареєструвала в реєстрі за реєстраційним номером 876, відповідач, використавши правовстановчий документ на майно позивача, протиправно зареєстрував на ім`я позивача низку іпотечних договорів, які забезпечували виконання умов кредитних договорів, який позивач з відповідачем в письмовій формі не укладав.

Скаржник, зокрема, зазначив, що під час укладення 24.01.2008 з позивачем договору іпотеки № 13134, відповідач вказав, що предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.11.2005 за реєстровим № 4415, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.10.2007 за № 2416015 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки, що не відповідає дійсності, так як позивач не укладав договір купівлі-продажу нежилого приміщення в кредит з відстроченням або розстроченням платежу. Крім того, в іпотечному договорі відповідач усвідомлено вказав невірну загальну площу нежитлового приміщення № 18 та № 19 та замість загальної площі 270, 3 кв.м., зазначив загальну площу 265, 4 кв.м.

Також апелянт зазначає, що уклавши з позивачем договір іпотеки № 13143 від 24.01.2008 відповідач в порушення ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» не вказав в іпотечному договорі розмір основного зобов`язання, яке підлягає виконанню у грошовій формі, а вказав в іпотечному договорі, окрім інших договорів, договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.01.2008, який в іпотечному договорі зазначив, як кредитний договір, умови якого разом з укладеними до договору додатками не дозволяють встановити розмір основного зобов`язання у чітко встановленій сумі, конкретний час строку дії основного зобов`язання.

Крім того, скаржник наголосив, що позивач не укладав з відповідачем в письмовій формі кредитних договорів № 0 від 02.07.2008, розмір основного зобов`язання за якими становлять 999 999 999 дол. США та 454 500 дол. США з позначкою чи без позначки - гривня, та не отримував за цими кредитними договорами кредитних коштів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича та призначено до розгляду на 22.01.2025.

17.12.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач зазначив, що спірний договір іпотеки забезпечував кредитний договір № 0 укладений з фізичною особою - підприємцем Бучацьким А.М. , оскільки іншого кредитного договору № 0 Бучацький А.М. як фізична особа з відповідачем не укладав.

Також банк зазначив, що посилання апелянта про невірно зазначену інформацію в договорі іпотеки, а саме дати та номеру реєстрації в Державному реєстрі правочинів договору купівлі продажу нежилих приміщень від 25.11.2005 на підставі якого предмет іпотеки є власністю, не може трактуватися як введення позивача в оману, оскільки Бучацький А.М. при підписанні договору іпотеки не був позбавлений права перевірити всі дані, які були внесені до примірників угод.

Твердження позивача щодо невідповідності площі приміщення переданого в іпотеку за спірним договором, вважає безпідставними, оскільки надані самим позивачем докази свідчать про зменшення площі приміщення на 4,9 кв.м., що на момент укладення спірного договору складало 265,4 кв.м.

Крім того, відповідач зазначив, що норми права які діяли на момент укладення спірного договору не передбачали визнання договору іпотеки недійсним у зв`язку з відсутністю його державної реєстрації.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 відкладено розгляд справи до 19.02.2025.

11.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до яких останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. ТОВ «Кей-Колект» зазначив, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків та мотивів, покладених в основу обґрунтування оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні 19.02.2025 відкладено розгляд справи до 05.03.2025.

03.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» надійшли заперечення на клопотання про витребування судом доказів, відповідно до яких зазначив, що не має можливості подати до суду оригінал банківського примірника договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, у зв`язку із його передачею ТОВ «Кей-Колект».

Крім того, відповідач зазначив, що копія договору, яка надана позивачем і мітситься в матеріалах справи, є ідентичною до оригіналу банківського примірника договору іпотеки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 відкладено розгляд справи до 09.04.2025.

Представник позивача у судове засідання 09.04.2025 не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та представник третьої особи 1 у судовому засіданні 09.04.2025 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 09.04.2025 не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про витребування документів у ТОВ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» відмовляє у його задоволенні враховуючи наступне.

Щодо витребування у ТОВ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» банківського примірника договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Морозовою С.В. та зареєстрованого за реєстровим номером № 876, то колегія суддів зазначає, що примірник оригіналу договору іпотеки був наданий позивачем для огляду у суді першої інстанції, про суд вказав у рішенні.

Відповідач у наданих поясненнях підтверджує, що примірник іпотечного договору наданий позивачем у судове засідання у суді першої інстанції відповідає банківському примірнику іпотечного договору.

Крім того, колегією суддів встановлено, що матеріали справи містять копію договору іпотеки наданого позивачем (т. 1 а.с. 93-95) та копію договору іпотеки, який зберігається в архіві приватного нотаріуса КМНО Морозової С.В. та був наданий нотаріусом на запит позивача (т. 1 а.с. 240-243). Вказані примірники іпотечного договору ідентичні і не мають розбіжностей.

Щодо інших документів, які просить витребувати позивач, то колегія суддів зазначає, що вони не входять до предмета доказування у даній справі.

Враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третьої особи 2 у судовому засіданні 09.04.2025.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 24.01.2008 між між Бучацьким Андрієм Михайловичем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки №13134 від 24.01.2008. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №876 (далі - договір іпотеки №13134). Терміни в договорі іпотеки №13134 вживаються в такому значенні:

- кредитний договір - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір;

- кредитний договір 2 - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір;

- кредитний договір 3 - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір.

Назва кредитного договору 3, а саме «договір про надання споживчого кредиту» закреслено та здійснено рукописний надпис над закресленням: «кредитний договір», застереження про таке закреслення, а саме: «Закреслене «договір про надання споживчого кредиту» не читати, дописаному від руки «кредитний договір» вірити» підписано нотаріусом та скріплено печаткою нотаріуса.

Основне зобов`язання - зобов`язання іпотекодавця до боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, за будь-яким кредитним договором або кредитними договорами окремо та/або разом, який(-і) укладений (-их) із іпотекодержателем, за яким(и) боржник або іпотекодавець має грошові зобов`язання перед іпотекодержателем, та виконання якого(-их) в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором.

Предмет іпотеки - нерухоме майно, що є забезпеченням виконання грошових зобов`язань в повному обсязі іпотекодавця або боржника за основним зобов`язанням, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно предмету договору іпотеки №13134, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: - нежилі приміщення номер 18 та 19 (в літ. В) загальною площею 265, 4 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13 жовтня 2007 року за № 2416015, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки (п.1.1 договору іпотеки №13134).

Ринкова вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін, становить: 2 272 500 (два мільйона двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Відповідно до довідки-характеристики №1288050 виданої 30 жовтня 2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вартість предмету іпотеки складає 5 186 400 (п`ять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. (п.1.2 договору іпотеки №13134).

Іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань , що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання. Сторони підтверджують, що іпотекою згідно цього договору забезпечуються також і розмір зобов`язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаних договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання. (п.1.3 договору іпотеки №13134).

Крім того приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат», накладено заборону відчуження нежилих приміщень номер 18 (вісімнадцять) та номер 19 (дев`ятнадцять) (в літ.В), загальною площею 265,4 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать Бучацькому Андрію Михайловичу до припинення дії чи розірвання іпотечного договору. Відповідна заборона зареєстрована в реєстрі за №877 та викладена в договорі іпотеки №13134 від 24.01.2008.

Договір складений на трьох аркушах, перший та третій аркуші виконані на нотаріальних бланках.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008 недійсним, позивач, з урахуванням заяв про зміну предмету позову, просить суд визнати вказаний договір недійсним, у зв`язку із введенням позивач в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ст. 230 ЦК України); відсутністю істотних умов іпотечного договору таких як зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання (п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку») та відсутністю опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації (п. 3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку»); недотримання вимог щодо нотаріального посвідчення іпотечного договору, а саме другий аркуш не на спеціальному боанку (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку»).

Крім того, позивач вказує на відсутність державної реєстрації правочину в порядку, передбаченому ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», свідчить про те, що оспорюваний правочин взагалі не вчинений (ст. 210 ЦК України).

За приписами ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції чинній на день вчинення спірного правочину) зазначено, що іпотечний договір повинен містити таку істотну умову: зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання.

Як вбачається із договору іпотеки № 13135, останній містить посилання на правочини в якому встановлене основне зобов`язання, а саме договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.01.2008, договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.01.2008 та кредитний договір № 0 від 24.01.2008, що відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку».

Також п. 1.3 договору іпотеки свідчить про те, що іпотекодавець іпотекодавець ознайомлений з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі можливість зміни розміру зобов`язань, строку, порядку його виконання.

Доводи апелянта щодо невідповідності зазначеного в оспорюваному договорі боржника по кредитному договору № 0, а саме замість фізичної особи - підприємця Бучацького А.М. вказано Бучацький А.М. не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не є підставою для визнання недійсним договору іпотеки.

Дійсно кредитний договір № 0 був укладений з фізичною особою - підприємцем Бучацьким А.М. , відповідно до п. 2.1 якого передбачено забезпечення виконання визначеного ним зобов`язання спірним договором іпотеки № 13134 від 24.01.2008.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що спірний договір іпотеки № 13134 забезпечував кредитний договір № 0 укладений з фізичною особою - підприємцем Бучацьким А.М. , оскільки кредитний договір № 0 Бучацький А.М. як фізична особа з банком не укладав, про що позивач зазаначав у своїх заявах по суті справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на день вчинення оспорюваного правочину) іпотечний договір повинен містити таку істотну умову: опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, п.1.1 договору іпотеки №13134 містить опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації (номера приміщень та їх площа, адреса, посилання на договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за яким позивач набув право власності на предмет іпотеки.

Згідно із п. 1.1 договору іпотеки визначено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю наступне нерухоме майно - нежилі приміщення номер 18, 19 (в літ. В), загальною площею 265,4 кв.м., які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Федорова Івана, 10.

Сама по собі невірно зазначена банком інформація щодо дати та номеру реєстрації в Державному реєстрі правочинів договору купівлі продажу нежилих приміщень, на підставі якого позивач набув право власності на предмет іпотеки, не може бути підставою недійсності договору іпотеки, оскільки не є його істотною умовою.

Так, відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на день укладення договору іпотеки), посилання в договорі іпотеки на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки не є істотною умовою такого договору, і зазначається за бажанням сторін цього договору, що в свою чергу не призводить до можливості визнання договору іпотеки недійсним у разі відсутності або наявності такої інформації.

Твердження апелянта щодо невідповідності площі приміщення переданого в іпотеку за спірним договором, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надані позивачем докази, а саме висновок про вартість майна, свідчать про зменшення площі цього приміщення на 4,9 кв.м, що на момент укладення спірного договору, складало 265,4 кв. м.

Таким чином, підстави для визнання оспорюваного договору недійсним у зв`язку з відсутністю істотних умов, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» відсутні.

Відповідно до п.5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (у редакції чинній на день вчинення спірного правочину), нотаріальні дії вчиняються нотаріусами України з використанням спеціальних бланків нотаріальних документів. На спеціальних бланках викладаються примірники правочинів, для яких чинним законодавством установлено обов`язкову нотаріальну форму. При цьому, абзацом 5 цього пункту визначено, що у разі якщо текст нотаріального документа викладено на трьох і більше сторінках, на бланках викладаються перша і остання сторінки тексту документа.

Спірний договір іпотеки № 13134 оформлений на трьох аркушах, де перша і остання сторінки тексту викладені нотаріусом на спеціальних бланках нотаріальних документів, а тому зазначене не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Щодо посилань апелянта на виправлення застережені нотаріусом в спірному договору, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (у редакції чинній на день вчинення спірного правочину) встановлено, що дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

Враховуючи те, що договір іпотеки містить належним чином застережені нотаріусом виправлення у відповідності до вимог Інструкції, посилання апелянта про завідомо внесення неправдивих відомостей до договору іпотеки, вищезазначені доводи апелянта є безпідставними.

Що стосується підстави для визнання договору недійсним, як ведення позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, то колегія суддів вважає дані твердження безпідставними з огляду на наступне.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у разі навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує про їх існування. Тобто обман має місце тоді, коли задля вчинення правочину або надається неправдива інформація, або замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Отже, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі обставини й наслідки правочину, які насправді настати не можуть.

Усі ці обставини (наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману) повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач).

Позивач вказує на те, що відповідач ввів його оману, оскільки під час укладання договору іпотеки №13134 (зареєстрованого за номером 876) вже уклав з іншими особами договір іпотеки 875, предметом якого, без відома позивача, вказав майно позивача та визначив позивача як боржника за основним зобов`язанням та майновим поручителем за договором іпотеки 875. Зазначений висновок позивач робить з аналізу інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованих 14.12.2020.

Проте, як вказує сам позивач та підтверджується листом нотаріуса Морозової С.В. на заяву позивача від 25.10.23. договір іпотеки за №875 не посвідчувався та не реєструвався в Реєстрі, матеріали справи також не містять договору за таким реєстровим номером.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним в наслідок обману, посилається також на те, що відповідачем навмисно не надано інформацію про сукупну вартість кредиту за всіма кредитними договорами, що вважає навмисним замовчуванням інформації.

Позивачем вірно зазначено, що умови, мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір та порядок нарахування та виплати процентів є істотними умовами кредитного договору.

В той же час, для визнання недійсним в наслідок обману договору іпотеки, позивач повинен довести обман щодо істотних умов саме договору іпотеки, а не кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності усіх обставини в сукупності (наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману), які б давали підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину.

Щодо підстави для визнання оспорюваного договору недійсним, у зв`язку із відсутністю його державної реєстрації в порядку, передбаченому ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Статею 4 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на день укладення спірного договору) встановлено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотеко держателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Згідно із ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильно висновку, що норми права які діяли на момент укладення спірного договору не передбачали визнання договору іпотеки недійсним у зв`язку з відсутністю його державної реєстрації.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання недійнми договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008.

Відносно вимоги про встановлення нікчемності «договору іпотеки від 24.01.2008», якого Бучацький Андрій Михайлович з акціонерним товариством «Укрсиббанк» не укладав, якого приватний нотаріус Морозова С.В. нотаріально не посвідчувала та не реєструвала за реєстровим номером 127.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Проте нікчемним (недійсним) може бути визнаний лише вчинений (укладений) правочин, а визнання нікчемним (недійсним) правочину, який не вчинено (не укладено), впринципі неможливе, оскільки в такому разі відсутній, власне, предмет спору (яким і виступає правочин).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 910/9270/18.

Позивач вказує, що він такого договору не укладав, а нотаріус Морозова С.В. не посвідчувала. Зазначена обставина додатково підтверджується листом нотаріуса Морозової С.В. на заяву позивача від 25.10.2023.

Матеріали справи також не містять такого договору, відповідно предмет позову за цією вимогою відсутній.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині встановлення нікчемності договору іпотеки від 24.01.2008.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі № 910/18460/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 року у справі № 910/18460/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/18460/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Дата підписання 21.04.2025