ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/999/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНОМЕ ІНЕТ"

про стягнення 657287,4 грн

До суду надійшла позовна заява Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНОМЕ ІНЕТ" про стягнення 657287,40грн заборгованості за договором № 43/18 від 01.10.2018, з яких - 395827,72грн основного боргу за лютий-травень 2022 року, 138231,64грн інфляційних, 34500,65грн 3% річних та 88727,39грн пені.

Ухвалою від 19.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідання. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви з процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів.

Цією ж ухвалою суд звернув увагу відповідача на необхідність зареєструвати електронний кабінет відповідно до ст. 6 ГПК України.

Відповідно до поштового повідомлення відповідач отримав ухвалу 24.03.2025.

Крім того, суд 19.03.2025 додатково ще направив ухвалу на електронну пошту відповідача, яка зазначена в позові , що підтверджується довідкою.

Відзиву на позов відповідач не надав, тому справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

Між Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - Концерн РРТ, Позивач), в особі Одеської філії Концерну РРТ, та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНОМЕ ІНЕТ» (далі - Відповідач, Замовник, ТОВ «РЕНОМЕ ІНЕТ») укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №43/18 від 01.10.2018 (далі - Договір).

Предметом Договору є надання виконавцем телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційного обладнання, що входить до складу мережі регіонального мультиплексу, яке забезпечує діяльність Замовника, згідно ліцензії.

В подальшому до договору укладались додаткові угоди № 1 - № 6.

Так, додатковою угодою №4 від 01.04.2021 виконавця за Договором змінено на Миколаївську філію Концерну РРТ (далі -Виконавець).

Розділом 4 Договору сторонами визначено умови та порядок розрахунків. Так розгляд підсумків виконання наданих телекомунікаційних послуг проводиться щомісячно.

Виконавець щомісячно, не пізніше 6-го числа наступного місяця, складає Акт здавання-приймання та рахунок на оплату наданих послуг, після чого надсилає або надає особисто представнику замовника два примірники Акту та рахунок Замовнику.

Замовник в триденний строк після отримання Акту розглядає його, і у випадку відсутності зауважень або заперечень уповноважена особа підписує Акт, скріплює печаткою та повертає другий примірник Виконавцю.

За наявності зауважень або заперечень до Акту Замовник протягом трьох днів після його отримання, складає протокол зауважень та/або заперечень, направляє його Виконавцю та скликає оперативну нараду Сторін для врегулювання розбіжностей, що виникли.

У разі неотримання Виконавцем протоколу зауважень та/або заперечень від Замовника, сума, зазначена в Акті, вважається узгодженою Сторонами і підлягає сплаті.

Розрахунки за надані телекомунікаційні послуги здійснюються безпосередньо між Виконавцем і Замовником за цінами згідно Додатку №1.

Оплата здійснюється за фактичний час надання телекомунікаційних послуг за кожен місяць. Замовник зобов`язується до 15 числа поточного місяця самостійно перерахувати аванс у розмірі 30 % вартості послуг у попередньому місяці.

Остаточний розрахунок за надані послуги з урахування авансу проводиться не пізніше 15 числа наступного місяця на підставі виставленого Виконавцем рахунку.

В разі неотримання рахунку та Акту до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, Замовник у письмовій формі повідомляє про це Виконавця. В разі відсутності повідомлення від Замовника, Акт та рахунок вважаються отриманими.

У разі припинення дії Договору, Замовник зобов`язаний у місячний термін розрахуватися за фактично надані Виконавцем послуги.

З 03.05.2022 Відповідачу призупинено надання телекомунікаційних послуг, оскільки відповідач попросив про це листом №7 від 02.05.2022.

Водночас, Позивачем у період з лютого по травень 2022 року надано Відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 451 666, 32 грн, що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг) та відповідними рахунками.

При цьому, Відповідачем частково оплачена суму боргу за надані послуги в лютому 2022 року, сума погашення - 55 838, 60 грн, на підтвердження чого до позову додані платіжні інструкції № 1 від 29.12.2022 на суму 2000грн, № 1369 від 18.02.2022 на суму 45838,60грн, №1 від 09.03.2023 на суму 4000грн, № 3 від 25.01.2023 на суму 2000грн, № 12/07/20231 від 12.07.2023 на суму 2000грн.

Решта рахунків залишились неоплаченими.

Позивач зазначає, що на адресу Замовника щомісяця направлялися рахунки на оплату та акти виконаних робіт (наданих послуг). Проте Замовник надані акти не узгодив та не повернув Виконавцю, при цьому будь-яких повідомлень про неотримання, заперечення чи зауваження не надав, що, враховуючи наведені вище положення Договору, свідчить про їх отримання та обов`язковість оплати. Отже, основний борг Відповідача перед Позивачем станом на дату подання позову за Договором становить 395 827, 72 грн (за наданні телекомунікаційні послуги у лютому-травні 2022 року).

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу (далі - ГК) України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом (далі - ЦК) України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1, ч.7 ст.193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст.610, ч.2 ст.615 ЦК України - порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За приписами ч.5 ст.530 ЦК України - якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів сплати 395827,72грн основного боргу як і будь-яких заперечень, тому позовні вимоги про стягнення 395827,72грн основного боргу підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням оплати, позивач просить стягнути 138231,64грн інфляційних та 34500,65грн 3%річних станом на 10.03.2025.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 88727,39грн пені, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.2 Договору, замовник сплачує виконавцю пеню за несвоєчасно здійснений остаточний розрахунок виходячи з суми заборгованості, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНОМЕ ІНЕТ" (код 31965829, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18, каб. 18) на користь Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (код 01190043, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10) 657287,40грн заборгованості та 7887,45грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова