СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків Справа №922/2523/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників учасників справи:

апелянта Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» (в режимі відеоконференції) Берковський Є.О., довіреність б/н від 07.01.2025 року, свідоцтво серія ДП№5765 від 04.04.2025 року;

кредитора (Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут») Такідзе М.Т. (самопредставництво), довіреність №01-23/285 від 26.12.2024 року;

боржника (в режимі відеоконференції) Харламов Д.В., (адвокат), свідоцтво №2100 від 25.01.2010 року, довіреність б/н від 10.01.2025 року;

арбітражний керуючий (в режимі відеоконференції) Кошовський С.В., свідоцтво №923 від 14.05.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» (вх.№326Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року про відкриття провадження у справі №922/2523/22,

за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», м.Харків,

до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод», м.Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2523/22 (повний текст складено 27.03.2023 року, суддя Міньковський С.В.) відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» (пр. Індустріальний, буд. 3, м. Харків, 61089, ).

Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора в загальній сумі 26149471,33 грн, де основний борг 26064361,33 грн, судові витрати у справі про банкрутство в сумі 24810,00 грн (судовий збір) та авансовий внесок у розмірі 60300,00 грн.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.

Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 14.05.2013 року), код іпн НОМЕР_1 , поштова адреса: 61022, м.Харків, а/с 4596, та встановлено розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна ПрАТ «ХАРП» у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, джерелами сплати грошової винагороди розпоряднику майна є авансування кредитором, що внесено на депозитний рахунок господарського суду.

Ухвалено здійснити офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Судової влади України (Вищого господарського суду України) про відкриття справи про банкрутство боржника Приватне акціонерне товариство «Харківський підшипниковий завод» (), із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

Встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів до 01.05.2023 року.

Встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 23.05.2023 року. Призначено дату проведення попереднього засідання господарського суду.

17.02.2025 року від Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року про відкриття провадження у справі №922/2523/22.

Так, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року по справі №922/2523/22 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» ();

- прийняти нове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» ().

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції в ухвалі від 23.03.2023 року по справі №922/2523/22 безпідставно визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в загальній сумі 26149471,33 грн.

Як вказує скаржник в основу вимог покладено обставини неналежного виконання (несплата за товари, послуги) трьох договорів. Однак, оскаржувану ухвалу винесено за недоведеності факту погодження між ініціюючим кредитором та боржником конкретних умов постачання за кожним із договорів, відсутності доказів погодження усіх істотних умов (відсутність підписів боржника під конкретними умовами постачання, оплати тощо). Недоведеності факту та обсягів постачання електричної енергії за кожним з договорів (відсутність підписів боржника на відповідних актах приймання передачі, відсутність даних про адреси на які нібито постачалася електрична енергія, відсутність доказів на підтвердження типу об`єктів (житлова/нежитлова нерухомість) на які нібито постачалася електрична енергія, відсутність даних з точок розподілу, розрахунків нібито поставленої електричної енергії, розрахунку заборгованості тощо). Недоведеності факту прострочення боржника за договорами (відсутність доказів направлення боржнику відповідних актів та рахунків).

Апелянт стверджує про неправильне застосування судом першої інстанції низки норм матеріального права, зокрема ч.1 ст. 638, ст.ст. 655 - 712 Цивільного кодексу України, п. 3.2.7. 3.2.8 Постанови 14.03.2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», п. 2.3.13 2.3.14, 2.3.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, п. 8.6.6. 8.6.9 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 року витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріали оскарження ухвали) №922/2523/22; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

06.03.2025 року матеріали справи (матеріали оскарження ухвали) №922/2523/22 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року про відкриття провадження у справі №922/2523/22. Встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку.

Вказана ухвала була направлена учасникам справи до електронного кабінету користувача і доставлені їм 12.03.2025 року.

Від кредитора Акціонерного товариства «Сенс Банк» надійшов відзив (вх.№3942 від 27.03.2025 року), в якому зазначає, що зміст апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» не містить жодних обґрунтувань щодо порушеного права чи інтересу останнього ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 року про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод», у зв`язку з чим наявні підстави для закриття апеляційного провадження.

Кредитор - Акціонерне товариство «Харківенергозбут» надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№4270 від 04.04.2025 року), в якому просить поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та визнати причини пропуску поважними, а також зазначає, що згодний з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Враховуючи введення в Україні воєнного стану, приймаючи до уваги поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, з урахуванням систематичного оголошення в м.Харкові сигналу повітряної тривоги у зв`язку з військовою агресією РФ та постійними обстрілами м. Харкова ворожими військами РФ, колегія суддів дійшла висновку що причини пропуску строку на подання відзиву є поважними та підлягають поновленню.

У судовому засіданні 07.04.2025 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Представник боржника письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні зазначив, що підтримує апеляційну скаргу. Представник ПрАТ «Харківенергозбут» та арбітражний керуючий проти позиції апелянта заперечувала.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд в ухвалі від 12.03.2025 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності інших представників учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», , звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод», код ЄДРПО 05808853, посилаючись на те, що боржник має перед кредитором заборгованість у загальному розмірі 38775030,88 грн.

Ухвалою суду від 19.12.2022 року прийнято заяву кредитора Приватного акціонерне товариство «Харківенергозбут» про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» до розгляду, призначено проведення підготовчого засідання без застосування автоматизованої системи з відбору арбітражних керуючих, в зв`язку з поданням ініціюючим кредитором кандидатури арбітражного керуючого Кошовського С.В., а також поданням арбітражним керуючим Кошовським С.В. заяви на участь у даній справі; боржника зобов`язано надати суду відзив на заяву кредиторів та документи, які свідчать про фінансовий стан товариства.

У подальшому, 09.02.2023 року кредитор надав суду уточнення до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод», де просило суд визнати вимоги кредитора до боржника у розмірі 26064361,33 грн (борг за користування е/е). Ухвалою суду від 09.02.2023 року судом було відкладено розгляд заяви кредитора та зобов`язано боржника надати суду відзив на заяву кредитора з урахуванням поданих уточнень заявника.

Як вказано в оскаржуваній ухвалі, представник боржника в судовому засіданні не заперечував проти уточненої суми заборгованості заявника, проте не надав суду відзив на заяву кредитора та відомості у відповідності до приписів ч. 2 ст.36 Кодексу України з процедур банкрутства та на виконання приписів ухвали суду від 19.12.2022 року.

Умови, порядок та підстави для здійснення провадження у справі з відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлює Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Банкрутство юридичних осіб (підстави, умови, порядок, особливості) регламентовано положеннями книги третьої цього Кодексу, положення розділу І якої містять норми щодо провадження у справі про банкрутство юридичної особи, зокрема підстави та порядок відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (ст. 215 Господарського кодексу України, ст. 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (ст. 219 Кримінального кодексу України).

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Положення ст. 1 КУзПБ визначають, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частинами 1, 2 ст. 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований ст. 39 КУзПБ.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

При цьому системний аналіз положень статей 36, 39 КУзПБ з урахуванням статей 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку про покладення на кредитора обов`язку надати докази на підтвердження підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а на боржника, якому надана можливість подати відзив на заяву кредитора - обов`язку надати суду докази, які спростовують або підтверджують вимоги заявника.

Тобто положення КУзПБ не встановлюють обов`язку для ініціюючого кредитора доводити те, що боржник у справі про банкрутство не має можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Доведення обставин можливості виконати такі майнові зобов`язання покладено саме на боржника.

Подібні за змістом висновки неодноразово викладались Верховним Судом, зокрема, в постанові від 17.08.2022 року у справі №910/15533/20.

Системний аналіз ст.ст 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошового зобов`язання» боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, від 15.10.2020 у справі №922/1174/20, від 22.09.021 у справі №911/2043/20, від 16.09.2020 у справі №911/593/20, на які посилається скаржник).

При цьому, якщо КУзПБ підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство прямо не визначені та з`ясовуються судом шляхом встановлення, на підставі доказів у справі, заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, визначених Законом (прямих або непрямих, загальних або спеціальних, тимчасових або не обмежених в часі, умовних або безумовних), то підстави для відмови у відкритті провадження прямо визначені в ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Тож, важливим елементом судового контролю при відкритті провадження у справі про банкрутство є встановлення обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 року у справі №911/2043/20 зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі №911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Важливим під час дослідження вимог ініціюючого кредитора є така обставина як спір про право. Правова категорія «спір про право» може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням, невизнанням або не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Проте, наявність спору про право має підтверджуватися належними доказами, а не базуватися виключно на припущеннях боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» (ініціюючого кредитора) до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» обґрунтовані неспроможністю останнього погасити наявну кредиторську заборгованість в сумі 26064361,33 грн.

Кредиторські вимоги ініціюючого кредитора до боржника є такими, що виникли з договорів про постачання електричної енергії:

- №17267 на умовах комерційної пропозиції №2 з 30.07.2004 року за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року;

- №341 з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції №3 за період грудень 2021 року червень 2022 року,

- №341 з 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції №6 за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року;

- №17267 з 30.07.2004 року за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року становить 83562,94 грн боргу;

- №341 з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції №ЗФ-Р за період грудень 2021 року - червень 2022 року становить 25853014,71 грн боргу;

- №341 з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції №6 за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року становить 127783,68 грн боргу;

Так, кредитор - ПрАТ «Харківенергозбут» здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному «Правилами роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (далі - Постанова), та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон про енергетику) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма, якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст. 63 Закону про енергетику).

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII цього Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви- приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

01.01.2019 року Приватне акціонерне товариство «Харківський підшипниковий завод» приєдналося до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №17267 з 30.07.2004 року шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції №2.

Згідно п.2.1 цього договору постачальник - кредитор продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.5 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.6 та п. 5.10 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5 комерційної пропозиції №2, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем (боржником).

Починаючи з 01.01.2019 року, кредитором здійснювався продаж електричної енергії боржнику. Проте, боржником в порушення умов вказаного вище договору не здійснювалась оплата вартості отриманої електричної енергії за вказаним договором.

Так, згідно акту приймання-передачі електричної енергії №17267 від 08.02.2022 року за січень 2022 року, строк оплати котрого настав 14.02.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 27418,12 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 27418,12 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №17267 від 12.03.2022 року за лютий 2022 року, строк оплати якого настав 18.03.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 16574,88 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 16746,70 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №17267 від 12.04.2022 року за березень 2022 року, строк оплати якого настав 19.04.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 36754,60 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 36754,60 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №17267 від 18.05.2022 року за квітень 2022 року, строк оплати якого настав 17.08.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 2643,52 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 2643,52 грн.

Таким чином, сума боргу за договором №17267 з 30.07.2004 року за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року становить 83562,94 грн, що дорівнює 24030 (кВт/год).

01.01.2019 року Приватне акціонерне товариство «Харківський підшипниковий завод» приєдналося до умов договору №341 з 01.01.2019 року шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції №4.

01.02.2019 року між ПрАТ «Харківенергозбут» та АТ «ХАРП» укладено додаткову угоду до договору №341 з 01.01.2019 року про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (система ЕДО). Відповідно до даної додаткової угоди змінено комерційну пропозицію №4 від 01.01.2019 року. З 01.12.2020 року комерційну пропозицію змінено на комерційну пропозицію №ЗФ-Р.

Згідно п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.5 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.6 та п. 5.10 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Згідно з п. 5.7 цього договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції. За умовами п. 4 комерційної пропозиції №ЗФ-Р, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показаннями розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Пунктом 5 комерційної пропозиції №ЗФ-Р, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Згідно п. 3.11 додаткової угоди від 01.02.2019 року, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в системі ЕДО; сторони погодили, що наявність в системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом. Отже, днем (датою) отримання споживачем рахунку є день (дата) направлення його постачальником в системі ЕДО.

Починаючи з 01.01.2019 року, кредитором здійснювався продаж електричної енергії боржнику. Проте, боржником в порушення умов договору не здійснювалась оплата вартості отриманої електричної енергії.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 10.01.2022 року за грудень 2021 року, строк оплати якого настав 23.01.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 11296670,58 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору здійснена часткова оплата вартості поставленої електричної енергії на загальну суму 5498247,46 грн, а саме: 2798247,46 грн - 04.02.2022 року, 200000,00 грн - 10.02.2022 року, 1300000,00 грн - 16.02.2022 року, 700000,00 грн - 16.02.2022 року, 500000,00 грн - 17.02.2022 року. Таким чином, сума заборгованості, строк сплати якої, настав становить 5798423,12 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 08.02.2022 року за січень 2022 року, строк оплати якого настав 21.02.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 10356546,47 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 10356546,47 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.03.2022 року за лютий 2022 року, строк оплати якого настав 21.02.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 7005112,52 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 7005112,52 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.04.2022 року за березень 2022 року, строк оплати якого настав 24.04.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 218089,76 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості ,строк сплати якої настав, становить 218089,76 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.05.2022 року за квітень 2022 року, строк оплати якого настав 24.05.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 370907,23 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 370907,23 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 10.06.2022 року за травень 2022 року, строк оплати якого настав 23.06.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 1332576,55 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 1332576,55 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.07.2022 року за червень 2022 року, строк оплати якого настав 24.07.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 771359,06 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 771359,06 грн.

Таким чином, сума боргу за договором №341 з 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції №3Ф-Р за період грудень 2021 року - червень 2022 року становить 25853014,71 грн, що дорівнює 8331558 кВт/год.

01.01.2019 року Приватне акціонерне товариство «Харківський підшипниковий завод» приєдналося до умов договору №341 з 01.01.2019 року шляхом підписання заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції №6.

01.02.2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №341 з 01.01.2019 року про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для відділеного обслуговування споживачів (система ЕДО).

Згідно п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.5 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.6 та п. 5.10 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції. За умовами п. 4 комерційної пропозиції №6, розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5 комерційної пропозиції №6, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Згідно п. 3.11 додаткової угоди від 01.02.2019 року, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в системі ЕДО; сторони погодили, що наявність в системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом. Отже, днем (датою) отримання споживачем рахунку є день (дата) направлення його постачальником в системі ЕДО.

Починаючи з 01.01.2019 року, кредитором здійснювався продаж електричної енергії споживачу. Проте, боржником в порушення умов договору не здійснювалась оплата вартості отриманої електричної енергії.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.05.2022 року за квітень 2022 року, строк оплати якого настав 18.05.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 42036,96 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору здійснена часткова оплата вартості поставленої електричної енергії на загальну суму 25240,80 грн - 31.10.2022 року. Таким чином, сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 16796,16 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 10.06.2022 року за травень 2022 року, строк оплати якого настав 17.06.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 16574,88 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 16574,88 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 11.07.2022 року за червень 2022 року, строк оплати якого настав 18.07.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 17352,72 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому числі заборгованості, строк сплати якої настав, становить 17352,72 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 10.08.2022 року за липень 2022 року, строк оплати якого настав 17.08.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 10454,64 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 10454,64 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 09.09.2022 року за серпень 2022 року, строк оплати якого настав 16.09.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 14983,92 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 14983,92 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 10.10.2022 року за вересень 2022 року, строк оплати якого настав 17.10.2022 року, боржнику було продано електричну енергію на суму 22782,48 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав, становить 22782,48 грн.

Згідно акту приймання-передачі електричної енергії №341 від 17.11.2022 року за жовтень 2022 року, строк оплати якої настав 17.11.2022 року боржнику було продано електричну енергію на суму 28838,88 грн. Водночас боржником в порушення строків оплати встановлених умовами договору не здійснювалась оплата взагалі, а тому сума заборгованості, строк сплати якої настав становить 28838,88 грн.

Таким чином, сума боргу за договором №341 на умовах комерційної пропозиції №6 за період квітень 2022 року - жовтень 2022 року становить 127783,68 грн, що дорівнює 91986 кВт/год.

Отже зведений обсяг вимог ПрАТ «Харківенергозбут» до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» становить 26064361,33 грн.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату подання заяви про відкриття провадження у справі заборгованість у вищевказаній сумі боржником ПАТ «Харківський підшипниковий завод» перед кредитором ПрАТ «Харківенергозбут» не погашена в повному обсязі.

У даній справі, матеріалами справи підтверджується, що заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором виникла на підставі договорів про постачання електричної енергії, при цьому, обсяг заборгованості визначається на підставі підписаних актів надання послуг в розрізі кожного з укладених договорів, які в свою чергу не містять будь-яких заперечень, зауважень чи неточностей з боку боржника, що свідчить про обґрунтованість, однозначність та фактично безспірність заявленої кредиторської заборгованості.

У свою чергу, слід наголосити на тому, що строк виконання зобов`язань, які виникають з умов укладених договорів настав в силу прямої норми умов договорів. Підсумовуючи наведене, слід також наголосити, що заявлені ПрАТ «Харківенергозбут» кредиторські вимоги не свідчать про наявність спору про право, оскільки: обсяг заборгованості підтверджується підписаними без заперечень з боку боржника актами наданих послуг за відповідні періоди, а строк виконання грошового зобов`язання настав в силу положень умов договорів.

Кодекс України з процедур банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи (преамбула Кодексу). Метою відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом через застосування процедур банкрутства передбачених Кодексом, є саме задоволення вимог кредиторів.

Так, у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, для задоволення своїх кредиторських вимог (висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.06.2020 року по справі №905/2030/19).

Таким чином, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» на підставі ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, визнання вимоги ініціюючого кредитора до боржника у загальному розмірі 26064361,33 грн (як такі що доведені) та витрати зі сплати судового збору за подання заяви до суду в розмірі 24810,00 та авансовий внесок в сумі 60300,00 грн і введення процедури розпорядження майном боржника.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитор при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство запропонував кандидатуру арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 14.05.2013 року), заява якого надана одночасно із заявою про відкриття провадження у справі.

Таким чином, перевіривши відомості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що кандидатура арбітражного керуючого Кошовського С.В. відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, в зв`язку з чим його призначено розпорядником майна боржника Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод».

Щодо доводів апелянта викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року, з 01.01.2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 року №1268.

ПрАТ «Харківенергозбут», як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 року у порядку, визначеному «Правилами роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (далі - Постанова), та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 63 вказаного Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Враховуючи, що для спрощення переходу споживачів, які мають право на універсальну послугу, до новостворених суб`єктів господарювання, а саме, оператора системи розподілу (далі - ОСР) та постачальника універсальних послуг, відповідно до положень пунктів 4 та 8 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, до 01.01.2019 року застосовувалась процедура приєднання до публічних договорів споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії, шляхом направлення лише відповідних заяв-приєднання. ОСР направляв поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формувалась за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІC-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору про розподіл на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Договір про розподіл вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором про розподіл, та/або з дати, указаної у заяві-приєднання якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма, якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону). Наразі такий договір розміщено і можна стверджувати, що споживачу, який приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг достеменно відомо про усі істотні умови такого договору.

Абз.5 пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви- приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ

«Харківенергозбут» - zbutenergo.kharkov.ua.

Щодо доводів апелянта про відсутність відомостей про тарифи, то згідно п. 9.2.1. Правил електропостачальник постійно має розміщувати на власному офіційному веб-сайті інформацію щодо: загальних умов електропостачання; пропонованих ним цін (тарифів) на електричну енергію для споживачів; складових ціни (тарифу) на електричну енергію для споживачів, та ін.

Згідно п. 9.2.2. Правил електропостачальник зобов`язаний повідомляти споживача на власному веб-сайті, письмово, у місцях оплати за електричну енергію (за наявності укладених договорів про розрахунково-касове обслуговування з банківськими установами, поштовими відділеннями тощо), у центрах обслуговування споживачів про зміни тарифів (цін) не пізніше ніж за 20 днів до введення їх в дію.

Відповідно до п. 9.6.1 Правил електропостачальник зобов`язаний у рахунках за електричну енергію та на власному офіційному веб-сайті в особистому кабінеті споживача зазначити інформацію про:

1) діючі ціни (тарифи), за якими здійснюється розрахунок, із окремим зазначенням елементів таких цін (тарифів) у розрізі ціни на електричну енергію (як товару), тарифу на передачу електричної енергії, тарифу на розподіл електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги з електропостачання, податків та їх розміру, складової диспетчеризації, вартості послуги комерційного обліку, інших складових (за наявності);

2) значення попередніх та поточних показів засобу вимірювання (за об`єктами індивідуальних побутових споживачів) та обсяги споживання, у тому числі за періодами часу доби у разі розрахунків за тарифами, диференційованими за періодами часу доби. Для інших споживачів інформація про покази надається за запитом споживача.

Тобто інформація щодо тарифів в обов`язковому порядку міститься в рахунках за електричну енергію. Відповідні рахунки містяться в матеріалах справи і ними підтверджується обставина зазначення тарифів.

Також, згідно 5.1. Правил, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до договору (далі - комерційна пропозиція).

Відповідно до 5.3. Правил, ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором.

Отже, постачальник не є тією особою, що встановлює тарифи, а лише застосовує визначені тарифи.

Щодо доведення кредитором обсягу постачання за договорами, слід вказати таке.

Згідно п. 4.12. Правила, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.13. та п. 4.14. Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 9.1.8. Правил інформація, яка надається споживачу в платіжному документі, повинна бути викладена у доступній для сприйняття та легкій для розуміння формі (за необхідності з додатковими роз`ясненнями, якщо така інформація надається вперше). Дані повинні відображатися з високим рівнем інформативної якості (наприклад, з використанням графічного представлення інформації, з візуально проставленими акцентами на більш важливій та/або цікавій інформації тощо).

Отже, інформацію про покази засобів комерційного обліку (лічильника) (інформація про попередні покази засобів вимірювання, поточні покази засобів вимірювання та різниця між ними), про обсяг спожитої електричної енергії (одиниця виміру кВт*г), діючий тариф та інша інформація - відображається в рахунку за спожиту електричну енергію, яка направляється споживачу.

Споживачу було відомо про обсяг спожитої електричної енергії та про покази засобів вимірювання, оскільки покази засобів вимірювання передавав як сам споживач так і здійснювалось в автоматизованому порядку. При цьому, будь-яких зауважень чи спору щодо обсягу постачання матеріали справи не містять, а боржник не повідомляв.

Як вже зазначалось, 01.02.2019 року між ПрАТ «Харківенергозбут» та ПрАТ «ХАРП» були укладені додаткові угоди до договорів про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для відділеного обслуговування споживачів (система ЕДО).

Згідно п. 3.11 додаткової угоди від 01.02.2019 року, факт надсилання сторонами електронних документів фіксується в системі ЕДО; сторони погодили, що наявність в системі ЕДО запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору, Правил, інших нормативно-правових актів; при наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Отже, днем (датою) отримання споживачем рахунку є день (дата) направлення його постачальником в системі ЕДО.

Між кредитором (замовником) та ТОВ «Рубікон СВ» (виконавець) укладено договір №2 про надання інформаційно-технічних послуг від 21.11.2018 року, відповідно до положень якого, виконавець зобов`язується надати замовнику інформаційно-технічні послуги щодо підключення замовника до апаратно-програмного комплексу «Інформаційний Веб-портал «Комплекс користувачів КомпасД» (АПК «Інформаційний Веб-портал КомпасД») та забезпечення обміну електронними документами між ПрАТ «Харківенергозбут» та споживачам електричної енергії, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити його послуги.

Протоколом засідання дирекції ПрАТ «Харківенергозбут» від 05.12.2019 року №38 затверджено Положення про електронний документообіг Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут».

Уклавши додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії / договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги / до договору про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством щодо застосування СЕД (система електронного документообігу), учасник СЕД надав згоду, що ознайомився із цим Положенням та взяв на себе зобов`язання постійно відвідувати особистий кабінет та отримувати ЕД . Не відвідання (не користування учасником СЕД особистого кабінету на АПК «Інформаційний веб-портал «КомпасД» не звільняє учасника від відповідальності, пов`язаної із неотриманням електронних документів у встановлені законодавством України, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», договором про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги / до договору про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством строки.

Підпунктом 2.3.1.9 встановлено, що подія «Надсилання Учаснику СЕД електронного документу» підтверджується відміткою в електронному протоколі, що формується в процесі роботи АПК «Інформаційний веб-портал «КомпасД». Наявність електронного запису про надсилання відповідного електронного документу є достатньою правовою підставою для підтвердження належного виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги / до договору про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством, «Правил роздрібного ринку електричної енергії», інших нормативно-правових актів. При наявності такого запису відповідний електронний документ вважається доставленим та отриманим адресатом.

Згідно п.п. 2.3.1.10 на вимогу організатора СЕД чи учасника СЕД щодо підтвердження направлення ЕД Учаснику/Учасникам СЕД, оператором СЕД формується у паперовому вигляді витяг з протоколу роботи АПК «Інформаційний веб-портал «КомпасД» із зазначенням найменування документа, дати та часу його відправлення. Даний документ визнається сторонами належним підтвердженням відправлення електронного документа. Матеріали справи містять відповідні документи, що підтверджує надсилання, а отже і обізнаність боржника.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих доказів у розрізі принципу (стандарту) вірогідності на підтвердження своєї позиції по справі. Апелянтом не доведено наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, визначених статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства, в той час як докази, надані заявником в обґрунтування вимог, викладених в заяві, свідчать про наявність ознак неплатоспроможності боржника, що є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Харківський підшипниковий завод».

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів та вчинені при довільному тлумаченні норм права та наявних між сторонами правовідносин, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року у справі №922/2523/22 має бути залишена без змін.

При цьому колегія суддів критично ставиться до заперечень кредитора щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження.

Так, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників цієї справи з метою запобігання необґрунтованому втручанню інших осіб, які не є учасниками справи, у перебіг процедури банкрутства (див., наприклад, постанову Верховного Суду у складі Палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.10.2019 року у справі №910/11946/18). Отже, право на оскарження судових рішень виникає з моменту набуття особою статусу учасника у справі про банкрутство.

Учасники у справі про банкрутство - це сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір (абз. 24 ст. 1 КзПБ). Сторони у справі про банкрутство - це конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абз. 22 ст. 1 КзПБ).

Згідно з актуальною судовою практикою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуальний статус кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, після звернення із заявою з кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2019 року у справі №927/889/18, від 08.08.2018 року у справі №24 7(210) 05 82 41).

Так, конкурсні кредитори набувають право на оскарження судових рішень у процедурі банкрутства після визнання їхніх вимог у попередньому засіданні, а забезпечені кредитори - з моменту відкриття провадження у справі. Щодо осіб, які подали заяви з грошовими вимогами, але ще очікують попереднього засідання, вони не позбавлені права посилатися на те, що оскаржуваним судовим рішенням було вирішене питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. За своїм змістом ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство має наслідком зміну порядку задоволення вимог кредиторів боржника, у зв`язку з чим є судовим рішенням, яке було ухвалене про права та інтереси такої особи.

Матеріали справи свідчать, що ПрАТ «У.П.Е.К.» звернулося з заявою з кредиторськими вимогами, яка була розглянута та ухвалою суду від 28.01.2025 року вимоги визнано частково. За результатом попереднього засідання винесено ухвалу від 28.01.2025 року, якою визначено, що визнані вимоги кредиторів вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, зокрема, вимоги апелянта у даній справі. Отже, ПрАТ «У.П.Е.К.» набуло статусу кредитора у справі, права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі, яка за своїми правовими наслідками є такою, що ухвалена про права та інтереси кредиторів.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року про відкриття провадження у справі №922/2523/22 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.04.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук