ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1230/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Керівник Вараської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі:

позивача: 1 Західного офісу Держаудитслужби

позивача: 2 Вараської міської ради

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча

до відповідача 2: Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними договорів та стягнення 777 295 грн. 45 коп. в дохід держави.

В засіданні приймали участь:

Від прокуратури: Мельничук Лілія Олександрівна (в залі суду);

Від позивача: Галицька Анна Олегівна (в залі суду);

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року керівник Вараської окружної прокуратури (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі позивача: 1 Західного офісу Держаудитслужби (далі - позивач - 1) та позивача: 2 Вараської міської ради (далі - позивач - 2) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча (далі - відповідач - 1) та Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (далі - відповідач - 2) про визнання недійсними договорів та стягнення 777 295 грн. 45 коп. в дохід держави.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем - 1 законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвело до спотворення результатів торгів, проведених відповідачем - 2 щодо закупівлі медичних матеріалів, що підтвердило Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у рішенні від 21 грудня 2023 року № 60/140-р/к у справі № 63/9-01-98-2021, а тому договори № 17 від 26 червня 2018 року, № 16 від 27 травня 2019 року, укладені за результатами відкритих торгів, підлягають визнанню недійсними відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

При цьому прокурор, посилаючись на ч. 3 ст. 228 ЦК України, просить застосувати наслідки недійсності укладених договорів, що суперечать інтересам держави та суспільства, та стягнути з відповідача - 1 сплачені відповідачем - 2 кошти з державного бюджету в розмірі 777 295 грн. 45 коп., далі отримані відповідачем - 2 за рішенням суду кошти у вказаному розмірі - стягнути в дохід держави.

Позивач - 1 у свою чергу подав до суду письмові пояснення наступного змісту.

В поясненнях зазначено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії. За результатами аналізу звернення Вараської окружної прокуратури від 31 жовтня 2024 року № 52-2308вих-24, яке скероване Західним офісом Держаудитслужби до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області встановлено, що згідно з інформацією, розміщеної в інформаційно-телекомунікаційній системі "Prozorro" термін дії договорів, укладених між Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" та Фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем за результатами, зазначених у вищевказаному зверненні прокуратури, закупівель (UA-2018-05-23-002699-а та UA-2019-04-22-001279-b) закінчився, про що оприлюднено звіти про виконання договору про закупівлю. Відтак, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши звернення Вараської окружної прокуратури орган державного фінансового контролю прийшов до висновку про відсутність підстав для проведення моніторингу вищевказаних закупівель у зв`язку із закінченням строку дії договорів, укладених за результатами проведених закупівель. Також в поясненнях третя особа зауважує, що відповідно до пункту 3 Порядку проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2013 року № 631, питання здійснення закупівель перевіряються органами державного фінансового контролю під час проведення інспектування з урахуванням вимог Порядку проведення інспектування, а також під час державного фінансового аудиту. Відповідно, підстави для проведення позапланової ревізії на підставі звернення Вараської окружної прокуратури були відсутні. Заходи, на які уповноважені органи державного фінансового контролю з метою усунення порушень здійснюються виключно за результатами проведених заходів державного фінансового контролю. З огляду на вищевказане, третя особа зауважує, що станом на момент подачі позову до суду Західним офісом Держаудитслужби заходи державного фінансового контролю стосовно закупівель UA-2018-05-23-002699-а та UA-2019-04-22-001279-b не проводились, факти порушення законодавства у сфері закупівель у визначеному законодавством порядку не виявлено та не задокументовано, а відповідно і заходи щодо їх усунення не вживались. Таким чином, Західний офіс Держаудитслужби, як орган державного фінансового контролю, належно виконує свої повноваження та не може бути залучений як позивач до розгляду справи, оскільки підставою звернення до суду не є результати державного фінансового контролю.

Відповідач - 1, фізична особа-підприємець Ковтонюк Юрій Ілліч, у свою чергу позовні вимоги не визнає, та зазначає, що прокурор не виконав законодавчих приписів та не обґрунтував належним чином наявності підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом зазначення та доведення неналежного виконання позивачами своїх повноважень і як вбачається із матеріалів справи позивачі заперечують право прокурора звертатися до суду внаслідок неналежного виконання ними своїх повноважень. Також відповідач - 1 зазначає, що безпідставним є посилання прокурора на те, що позивач - 2 витратив державні (бюджетні) кошти при закупівлі медичних матеріалів на підставі договорів вказаних у позові. Відповідач - 1 зазначає, що прокуратурою не доведено причини звернення до суду з позовом в інтересах органу місцевого самоврядування про стягнення коштів до державного бюджету, а не місцевого.

Комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" у свою чергу не скористалося свої процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву чи будь-яких письмових заперечень.

Від третьої особи, Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України пояснення не надходили.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від від 06 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 918/1230/24, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28 січня 2025 року.

10 січня 2025 року через електронну підсистему "Електронний суд" від позивача 1 надійшли письмові пояснення згідно яких останній заперечує, щодо залучення Західного офісу Держаудитслужби в якості позивача у даній справі.

16 січня 2025 року через електронну підсистему "Електронний суд" від прокуратури надійшли заперечення на письмові пояснення Західного офісу Держаудитслужби.

21 січня 2025 року через електронну підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшов відзив згідно якого позовні вимоги не визнаються.

24 січня 2025 року через електронну підсистему "Електронний суд" від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача 1.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 січня 2025 року відкладено підготовче засідання на 18 лютого 2025 року.

03 лютого 2025 року через електронну підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1230/24, призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2025 року.

06 березня 2025 року через підсистему електронний суд від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2025 року відкладено розгляд справи на 01 квітня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року відкладено розгляд справи на 15 квітня 2025 року.

Окрім того, в судовому засіданні 01 квітня 2025 року судом розглянуто клопотання відповідача - 1про зупинення провадження у справі, та протокольною ухвалою відмовив у задоволенні останнього про, що слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що Верховний Суд ухвалою від 13 листопада 2024 року передав на розгляд об`єднаної палати справу №9 22/3456/23 за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Північно-східного офісу Держаудитслужби до Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради, Приватного підприємства "ЛСВ Моноліт" про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення коштів.

Передаючи справу № 922/3456/23 на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів вирішила відступити від висновків колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 17 жовтня 2024 року у справі № 914/1507/23, щодо можливості застосування передбачених положеннями частини третьої статті 228 ЦК України наслідків недійсності договору, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, у разі визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції.

Касаційний суд зауважив, що оскільки, майнові санкції, передбачені положеннями частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України, не підлягають застосуванню, то в разі визнання судом на підставі зазначених норм недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, підлягають застосуванню наслідки виконання недійсного правочину, передбачені частиною першою статті 216, пунктом 1 частини першої статті 1212 ЦК України.

Необхідність відступу мотивована тим, що сам лише факт вчинення ПП "ЛСВ Моноліт" та ПП "Будерія" порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням АМК, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства. Для визнання недійсним правочину на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 і частини третьої статті 228 ЦК України має бути доведено, що зміст правочину та мета його вчинення завідомо суперечать інтересам держави і суспільства.

Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом України "Про захист економічної конкуренції" передбачена відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу (стаття 51, частина друга статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Прокурор, у разі завдання, на його думку, шкоди інтересам держави і суспільства внаслідок укладення і виконання договору, не позбавлений можливості розрахувати завдані таким порушенням збитки та пред`явити вимогу про їх стягнення з винної особи, як це передбачено статтею 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Ухвалою від 20 грудня 2024 року об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 922/3456/23 та призначила її до розгляду на 07 лютого 2025 року.

В той же час суд зазначає, що станом на 01 квітня 2025 року результати розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 в ЄДРСР відсутні.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того слід зазначити, що з підстав передбачених пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України зупинення провадження можливе лише на стадії підготовчого провадження.

За таких обставин, оскільки частина 3 статті 195 ГПК України виключає можливість зупинення провадження у справі на стадії розгляду справи по суті з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України, за відсутності результатів розгляду справи № 922/3456/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, суд залишає клопотання відповідача - 1 про зупинення провадження без задоволення.

В судовому засіданні 15 квітня 2025 року представник прокуратури підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" 23 травня 2018 року в електронній системі закупівель "Прозорро" опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів за предметом: ДК 021:2015: 33140000-3 - Медичні матеріали" (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2018-05-23-002699-a), з очікуваною вартістю закупівлі 549 000 грн. з ПДВ.

Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем та фізичною особою-підприємцем Корсуном Андрієм Петровичем, що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.

Рішенням тендерного комітету Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України", оформленим протоколом його засідання від 14 червня 2018 року № 51, визнано ФОП Ковтонюка Ю.І. переможцем торгів з пропозицією, яка відповідала кваліфікаційним критеріям і технічним вимогам та мала ціну 547 815 грн. 40 коп. Цим же рішенням тендерного комітету вирішено укласти з указаним учасником договір на закупівлю товарів.

27 червня 2018 року між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем (Учасник) укладено Договір №17 про закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до пункту 1.1 Договору учасник зобов`язується поставити замовнику товари, зазначені в специфікації до Договору (Додаток 1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари. Найменування Товару - код ДК 021:20-3 "Медичні матеріали".

Найменування, номенклатура, асортимент товару та ціна - згідно зі Специфікацією до Договору (Додаток 1).

Згідно з пунктами 3.1-3.3 Договору загальна вартість Договору становить 547 815 грн. 40 коп. ПДВ нараховується згідно діючого законодавства України. Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником вартості кожної поставленої партії товару по безготівковому розрахунку протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання товару за цінами згідно видаткових накладних при наявності коштів на рахунку замовника.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до пунктів 11.2 та 11.3 Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Зміни до договору вносяться тільки за взаємною згодою сторін та на підставі окремо укладанех додаткових угод.

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток останніх.

Відповідно до специфікації (додаток № 1 до Договору № 17 від 27 червня 2018 року), загальна сума з ПДВ становить 547 815 грн. 40 коп.

Додатковою угодою № 1/30 від 13 грудня 2018 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 17 від 27 червня 2018 року внесено зміни у п. 3.1 Договору, а саме: Загальна вартість цього договору становить 546 939 грн. 40 коп.

Відповідно до оприлюдненого Замовником Звіту про виконання договору про закупівлю, а також платіжних доручень та видаткових накладних наданих Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня", Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" повністю оплачено фізичній особі-підприємцю Ковтонюку Ю.І. вартість поставленого товару за договором, а саме на суму 546 939 грн. 40 коп.

22 квітня 2019 року Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" в електронній системі закупівель "Прозорро" опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів за предметом: ДК 021:2015: 33140000-3 - "Медичні матеріали" (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2019-04-22-001279-b), з очікуваною вартістю закупівлі 787 815 грн. 90 коп. з ПДВ.

Рішенням тендерного комітету Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України", оформленим протоколом засідання від 14 травня 2019 року № 35, визнано фізичну особу-підприємця Ковтонюка Ю.І. переможцем торгів з пропозицією, яка відповідала кваліфікаційним критеріям і технічним вимогам та мала ціну 787 446 грн. Цим же рішенням тендерного комітету вирішено укласти з указаним учасником договір на закупівлю товарів.

27 травня 2019 року між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем (Учасник) було укладено Договір № 16 про закупівлю товарів.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити замовнику товари, зазначені в специфікації до Договору (Додаток 1), а Замовник прийняти і оплатити такі товари.

Згідно пункту 1.2 договору найменування Товару - код ДК 021:20-3 "Медичні матеріали". Найменування, номенклатура, асортимент товару та ціни згідно зі Специфікацією до Договору (Додаток 1).

Пунктами 3.1-3.3 Договору передбачено, що загальна вартість Договору становить 547 815 грн. 40 коп. ПДВ нараховується згідно діючого законодавства України. Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником вартості кожної поставленої партії товару по безготівковому розрахунку протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання товару за цінами згідно видаткових накладних при наявності коштів на рахунку замовника.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до пунктів 11.2 та 11.3 Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Зміни до договору вносяться тільки за взаємною згодою сторін та на підставі окремо укладених додаткових угод.

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток останніх.

Відповідно до специфікації (додаток № 1 до Договору № 16 від 27 травня 2019 року), загальна сума з ПДВ становить 787 446 грн. 00 коп.

Додатковою угодою № 2/21 від 25 червня 2019 року до договору про закупівлю товарів № 16 від 27 травня 2019 року внесено зміни у п. 3.1 Договору, а саме: Загальна вартість цього договору становить 230 356 грн. 05 коп.

Відповідно до оприлюдненого Замовником Звіту про виконання договору про закупівлю, а також платіжних доручень та видаткових накладних наданих Комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня", Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" повністю оплачено ФОП Ковтонюку Ю.І. вартість поставленого товару за договором, а саме на суму 230 356 грн. 05 коп.

Рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21 грудня 2023 року № 60/140-р/к у справі № 63/9-01-98-2021 визнано, що ФОП Ковтонюк Ю.І. та ФОП Корсун А.П. вчинили порушення, встановлені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах закупівель (ідентифікатор закупівлі UA-2018-05-23-002699-a, UA-2019-04-22-001279-b).

Отже, зважаючи на вказані вище обставини справи, на переконання прокуратури, посилаючись на ч. 3 ст. 228 ЦК України у даній справі слід застосувати наслідки недійсності укладених договорів, що суперечать інтересам держави та суспільства, та стягнути з відповідача - 1 сплачені відповідачем - 2 кошти з державного бюджету в розмірі 777 295 грн. 45 коп., далі отримані відповідачем - 2 за рішенням суду кошти у вказаному розмірі - стягнути в дохід держави.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3 та 5 ст. ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справі, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

За змістом ч. 1, ч. 3, ч. 4 та ч. 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року зі справи № 806/1000/17).

У даному випадку загроза порушення інтересів держави полягає у порушенні чинного законодавства про публічні закупівлі.

Видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом (п. 13 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 7 указаного Кодексу визначено, що бюджетна система України функціонує, зокрема, за принципом ефективності та результативності, який означає, що при виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

У свою чергу практична реалізація вказаного принципу бюджетної системи України під час здійснення видатків бюджету досягається завдяки Закону України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 5 цього Закону закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників і максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Проте порушення вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", спрямованого на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, учасниками закупівель нівелює можливість втілення вказаних принципів бюджетної системи України та публічних закупівель, призводить до неефективного та неекономного використання бюджетних коштів для придбання товарів, робіт і послуг.

Пред`явлення позову прокурором у такому випадку обґрунтовано порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Ю.І. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендерів, призвели до придбання робіт за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання послуги з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

Аналіз положень ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2020 року у справі № 914/1844/18.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Вараської окружної прокуратури інтересів держави в особі Вараської міської ради, господарський суд виходить з наступного.

Рішенням Вараської міської ради № 1799 від 18 серпня 2020 року "Про прийняття у комунальну власність Вараської міської територіальної громади в особі Вараської міської ради цілісного майнового комплексу державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 3 Міністерства охорони здоров`я України" на виконання розпорядження КМУ від 27 травня 2020 року № 581-р прийнято у комунальну власність цілісний майновий комплекс ДЗ "СМСЧ №3 МОЗ України", а також визначено виконавчий комітет Вараської міської ради уповноваженим органом, щодо його управління.

Рішенням Вараської міської ради № 1839 від 28 серпня 2020 року ДЗ "СМСЧ № 3 МОЗ України" реорганізовано шляхом його перетворення у комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради "Вараська міська багатопрофільна лікарня".

Відповідно до п. 5.1-5.3 Статуту КНП ВМР "Вараська багатопрофільна лікарня" (нова редакція), що затверджений рішенням Вараської міської ради № 1178 від 22 грудня 2021 року майно, яке знаходиться на балансі Підприємства, перебуває у комунальній власності Вараської міської територіальної громади і закріплюється за Підприємством, на праві господарського відання. Майно Підприємства становлять необоротні та оборотні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передбачені його Засновником, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства.

Пунктом 5.5.2 Статуту встановлено, що джерелами формування майна та коштів Підприємства зокрема є кошти місцевого та державного бюджетів (бюджетні кошти).

Окрім цього, п. 7.1 Статуту встановлено, що контроль діяльності підприємства здійснює виконавчий комітет Вараської міської ради, який виконує функцію органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених ЗакономУкраїни "Про місцеве самоврядування в Україні".

Засновником та власником КНП ВМР "Вараська багатопрофільна лікарня" відповідно до п. 1.2 Статуту є Вараська міська рада.

Таким чином, Вараська міська рада, як засновник здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю територіальної громади і закріплене за підприємством на праві господарського відання.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21, оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22 грудня 2022 року у справі № 904/123/22, від 26 жовтня 2022 року у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21 грудня 2022 року у справі № 904/8332/21 (пункт 33).

Зважаючи на вищевикладені обставини, Вараська міська рада є органом, уповноваженим державою, на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що стороною оспорюваних правочинів є Комунальне некомерційне підприємство Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня", яке є підконтрольним Вараській міській раді, а також те, що саме на останню покладено повноваження з державного контролю за станом виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, суд погоджується з твердженням прокурора, що належним органом уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах є саме Вараська міська рада.

В той же час, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача - 1, який після виявлення порушень законодавства, про які повідомлено окружною прокуратурою, мав право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів.

Обласною прокуратурою на виконання вимог, установлених абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", листом від 30 жовтня 2024 року № 52-2310вих-24 повідомлено Вараську міську раду про існування порушення інтересів держави від укладення спірних договорів за наслідками тендерів, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, і про наявність підстав для його визнання недійсним як такого, що суперечить інтересам держави з умислу фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І.

Листом від 27 листопада 2024 року № 1500-2218-3110-37-05-24 Вараська міська рада повідомила про те, що остання не є органом уповноваженим представляти інтереси держави у вказаних правовідносинах.

Відтак, окружною прокуратурою правомірно кваліфіковано вищевказане як бездіяльність відповідного органу та, як наслідок, встановлено достатні та обґрунтовані підстави для реалізації представницьких повноважень.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Вараської окружної прокуратури інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Моніторинг закупівель здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (ч. 1 ст. 8 указаного Закону).

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (ч. 1 ст. 2 названого Закону).

При цьому на підставі п.п. 8, 10 ч.1 ст. 10 зазначеного Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (п, п, 1,3 п. 3 указаного Положення).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абз. абз. 1, 3 пп. 9 п.4 цього Положення).

Згідно з пп. 20 п.6 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Таким чином саме Держаудитслужба наділена повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель.

Пунктами 1 та 3 Положення про Західний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02 червня 2016 року № 23, визначено, що Західний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.

Основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Львівської, Волинської, Закарпатської, Івано-Франківської, Рівненської, Тернопільської, Чернівецької, Хмельницької областей, а також на території інших областей за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників.

При цьому, згідно з п.7 цього ж Положення, Офіс здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через управління.

Офіс здійснює контроль за діяльністю управлінь.

Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 906/296/18, від 20 лютого 2019 року у справі № 912/894/18, від 10 квітня 2019 року у справі № 909/569/18, від 15 травня 2019 року у справі № 911/1497/18, від 21 травня 2019 року у справі № 912/895/18, від 29 травня 2019 року у справі № 909/545/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 912/2887/18, від 29 липня 2020 року у справі № 924/316/18, від 30 липня 2020 року у справі № 904/5598/18, від 01 вересня 2020 року у справі № 911/1534/19, від 06 жовтня 2020 року у справі № 905/121/19 неодноразово вказував на наявність у Державної аудиторської служби України права на звернення до суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю та сформував однозначний правовий висновок, згідно з яким ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах.

В той же час, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який після виявлення порушень законодавства, про які повідомлено окружною прокуратурою, мав право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів.

Вараською окружною прокуратурою, відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", листом від 31 жовтня 2024 року за № 52-2308вих-24 повідомлено Західний офіс Держаудитслужби про існування порушення інтересів держави унаслідок укладення договорів про закупівлю товарів № 17 від 27 червня 2018 року та № 16 від 27 травня 2019 року за наслідками аукціонів, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, і про наявність підстав для визнання його недійсним як такого, що суперечить інтересам держави з умислу ФОП Ковтонюка Ю.І. Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

Листом № 131704-17/2717-2024 від 13 листопада 2024 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області повідомило, що заходи державного фінансового контролю стосовно закупівель UА-2018-05-23-002699-а, UА-2019-04-22 001279-b не проводились та відповідно фактів порушень законодавства у сфері закупівель у визначеному законодавством порядку не встановлено.

Відтак, окружною прокуратурою правомірно кваліфіковано вищевказане як бездіяльність відповідного органу та, як наслідок, встановлено достатні та обґрунтовані підстави для реалізації представницьких повноважень.

Таким чином, наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Вараської міської ради та Західного офісу Держаудитслужби шляхом пред`явлення цього позову обґрунтовується:

- наявним порушенням інтересів держави у бюджетній сфері та необхідністю їх комплексного захисту, адже вчинення фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання робіт за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості, наслідком чого стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання послуги з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів для цього;

- органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про існування такого порушення, не здійснюють захисту інтересів держави, про що останні повідомлені.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 922/1391/18 викладено правовий висновок щодо застосування ч.3 ст. 228 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 203 указаного Кодексу.

Ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 910/1421/16, від 15 лютого 2018 року у справі № 911/1023/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 910/1424/16, від 31 травня 2018 року у справі № 911/639/17, від 09 липня 2019 року у справі № 911/1113/18, від 10 червня 2021 року у справі № 910/114/19, від 15 грудня 2021 року у справі № 910/6271/17 від 13 січня 2022 року у справі № 908/3736/15 тощо.

Як встановлено з матеріалів справи, у 2018-2019 роках Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" проведено 2 державні закупівлі UA-2018-05-23-002699-a та UA-2019-04-22-001279-b (предметом закупівлі було поставка товарів).

Переможцем по усіх 2-вох закупівлях, згідно рішень, визнано фізичну особу-підприємця Ковтанюка Ю.І. При цьому, участь у закупівлі приймали й інші учасники, в т.ч. і фізична особа-підприємець Корсун А.П.

Так, за результатами проведених державних закупівель, між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України", як замовником, та фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І., як постачальник, укладено 2 правочини:

- договір № 17 про закупівлю товарів від 27 червня 2018 року на суму 547 815 грн. 40 коп.;

- договір № 16 про закупівлю товарів від 27 травня 2019 року на суму 787 446 грн. 00 коп.

Відповідно до звітів про виконання договорів про закупівлю, вищевказані договори виконано на 777 295 грн. 45 коп. (546 939 грн. 40 коп. по договору № 17, 230 356 грн. 05 коп. по договору № 16 відповідно). Дані кошти перераховані постачальнику, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та видатковими накладними.

Разом з тим, рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21 грудня 2023 року № 60/140-р/к у справі № 63/9-01-98-2021 визнано, що ФОП Ковтонюк Ю.І. та ФОП Корсун А.П. вчинили порушення, встановлені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах закупівель (ідентифікатор закупівлі UA-2018-05-23-002699-a, UA-2019-04-22-001279-b).

Принцип добросовісної конкуренції учасників закупівлі, закріплений у ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", полягає у тому, що змагальність учасників конкурентних процедур закупівель ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами.

У випадку коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а отже, усувається конкуренція між ними.

Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує того результату, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибору переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Антиконкурентні узгоджені дії в силу закону характеризується антиконкурентною домовленістю між кількома (щонайменше двома) суб`єктами господарювання щодо їхньої поведінки на торгах. Метою антиконкурентних узгоджених дій на торгах, як правило, є підвищення ціни закупівлі вище конкурентного рівня, що зазвичай близька, дорівнює чи перевищує очікувану вартість.

Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

Аналізуючи положення ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суд зазначає, що при кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини другої цієї ст. - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору.

Отже, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій та дій в процесі здійснення державних закупівель усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а значить спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

При цьому суд зауважує, що за змістом приписів ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим з`ясування наслідків у формі завдання збитків для його конкурентів чи споживачів або інше реальне порушення їх прав чи інтересів, оскільки достатнім є встановлення самого факту вчинення дій (зокрема, в антимонопольній справі), які визначено як антиконкурентні узгоджені дії, та можливість настання таких наслідків.

У разі наявності відповідного рішення органу Антимонопольного комітету України в антимонопольній справі, правомірність якого буде встановлено судовим рішенням, яке набрало чинності, обставини щодо законності цього рішення органу Антимонопольного комітету України, встановлені судом, є преюдиціальними в силу приписів ст. 75 ГПК України та повторного доведення не потребують.

Закон не визначає прямо підстави для недійсності результатів закупівлі (торгів, аукціону). Разом з тим такі підстави можуть бути встановлені спеціальним законодавством. До договорів, укладених за результатами закупівлі, застосовуються загальні правила з урахуванням особливостей, що встановлюються відповідними актами законодавства.

Судом встановлено правомірність рішення № 60/140-р/к від 21 грудня 2023 року, що підтверджено рішеннями Господарського суду Львівської області від 24 червня 2024 року у справі № 914/629/24 та від 17 червня 2024 року у справі № 914/591/24, які набрали законної сили.

З огляду на викладене вище, обставини, які встановлені у судових рішеннях у справі № 914/629/24, 914/591/24 в контексті того, що Рішення АМК є законним, є преюдиціальними для справи № 918/1230/24 в силу приписів ст. 75 ГПК України та повторного доведення не потребують.

Таким чином, орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І., результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі шляхом домовленостей з іншим учасником.

Порушення фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І. законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведених Департаментом тендерів, не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України "Про публічні закупівлі", нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

Тому, дії фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І., спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.

Ураховуючи зазначене, в діях фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І. вбачається наявність умислу на вчинення правочинів, які завідомо суперечать інтересам держави та суспільства.

Метою вказаних дій є усунення конкуренції під час проведення зазначених тендерів та недобросовісне отримання права на укладення договорів, фінансування яких здійснювалось за бюджетні кошти.

Завідомо суперечлива мета дій фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічних закупівель, нівелювати ефективність їх результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірних договорів не на конкурентних засадах.

Отже, суд погоджується з позицією прокуратури, що придбання відповідачем - 2 медичних матеріалів загальною вартістю 777 295 грн. 45 коп., відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цих тендерів її видимості.

Тому, договори № 17 про закупівлю товарів від 27 червня 2018 року, № 16 про закупівлю товарів від 27 травня 2019 року, укладені за підсумками тендерів, результати яких спотворені антиконкурентними узгодженими діями його учасників, підлягають визнанню недійсними як такі, що завідомо суперечать інтересам держави та суспільства з умислу фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І., на підставі ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України.

Щодо застосування наслідків недійсності правочину, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2024 року у справі № 918/1043/21 зазначила, що за змістом ст. 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. У ст. 216 ЦК України сформульовані загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів, які застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, що, власне, і вказано у частині третій цієї ст. Кодексу.

Відступаючи від власних висновків, викладених у п.п.72, 81.2 постанови від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20, Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/1043/21, враховуючи буквальне тлумачення змісту ст. 216 ЦК України, вказала, що позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Частина 3 ст. 228 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін, зокрема:

1) при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;

2) при наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (на цей випадок посилався прокурор у позові).

Як уже зазначалось вище, договори № 17 про закупівлю товарів від 27 червня 2018 року, № 16 про закупівлю товарів від 27 травня 2019 року оспорюються з підстав їх невідповідності вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, а саме: у зв`язку з їх невідповідністю інтересам держави та суспільства за наявності умислу фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І. (що доведено у ході розгляду спору).

Фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І. за спірними договорами одержано грошові кошти в сумі 777 295 грн. 45 коп. Враховуючи наявність умислу лише у фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І., як сторони оспорюваних договорів, одержані ним 777 295 грн. 45 коп. повинні повернуті Комунальному некомерційному підприємству Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня", як іншій стороні договору, а отримані останнім за рішенням суду кошти - стягуватися в дохід держави.

При цьому, фізична особа-підприємець Ковтанюк Ю.І. безпідставно ототожнює визначені ст. ст. 238, 250 ГК України адміністративно-господарські санкції та визначені ч. 3 ст. 228 ЦК України та ч. 1 ст. 208 ГК України наслідки недійсності оспорюваного правочину.

У світлі правової позиції, релевантної до спірних відносин, викладеної у п. 27 постанови ОП КГС у складі Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 911/1107/18, не підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 250 ГК України щодо річного строку застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки правові наслідки вчинення правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, не є адміністративно-господарськими санкціями, які згідно ч. 1 ст. 238 ГК України застосовуються за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності;

Положеннями ч. 3 ст. 228 ЦК України та ч. 1 ст. 208 ГК України передбачають зовсім інші наслідки та зовсім інший вид юридичної відповідальності, які можуть мати місце виключно у разі визнання оспорюваного правочину недійсним судом та застосовуються як наслідки такої недійсності виключно на підставі рішення суду (висновки відображенні у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної плати Касаційного господарського суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 911/1107/18).

Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про визнання недійсними договорів підряду, укладених між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України" та фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І. договорів № 17 про закупівлю товарів від 27 червня 2018 року та № 16 про закупівлю товарів від 27 травня 2019 року, як такі, що завідомо суперечать інтересам держави та суспільства з умислу товариства, на підставі ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України.

Окрім того, судом встановлено, що внаслідок укладення договорів, визнаних недійсними, фізичною особою-підприємцем Ковтанюком Ю.І. безпідставно отримано 777 295 грн. 45 коп., які на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України, слід стягнути на користь Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня", як іншої сторони договору, а отримані останнім за рішенням суду кошти - в дохід держави.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 14 172 грн. 34 коп., який підлягає відшкодуванню за рахунок фізичної особи-підприємця Ковтанюка Ю.І., як зі сторони з боку якої вчинялись незаконні антиконкурентні дії, що привело до виникнення даного спору.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір про закупівлю товарів № 17 від 27 червня 2018 року укладений між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина № 3 Міністерства охорони здоров`я України" та фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем.

3. Визнати недійсним договір про закупівлю товарів № 16 від 27 травня 2019 року укладений між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина № 3 Міністерства охорони здоров`я України" та фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (вул. Енергетиків, м. Вараш, Рівненська обл., ) кошти в сумі 777 295 (сімсот сімдесят сім тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 45 коп., а з Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (вул. Енергетиків, м. Вараш, Рівненська обл., ) одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 777 295 (сімсот сімдесят сім тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 45 коп. стягнути в дохід держави.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UА0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) 14 172 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят два) грн. 34 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2025 року.

Суддя Вадим Торчинюк