19.03.2025Справа № 910/4052/22
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О., при секретарі судового засідання Осьмак Ю.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4052/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд"
Броварська, будинок 27 А; ідентифікаційний код 30309935)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд"
про стягнення 58 460 727, 72 грн.
За участю представників учасників справи згідно протоколу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Орімі Україна" (в подальшому найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про стягнення 58.460.727,72 грн, з яких: 53.452.048,34 грн заборгованості за поставлений позивачем товар за Договором поставки № 2829/1528 від 01.04.2009, 1.937.633,27 грн пені, 2.806.823,39 грн інфляційних трат та 264.222,72 грн 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 відкрито провадження у справі №910/4052/22, постановлено її розгляд здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 12.07.2022, а також встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву та відповіді на відзив.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 53 452 048,34 грн заборгованості, 1 784 998,44 грн пені, 2 806 823,39 грн інфляційних втрат, 264 222,72 грн 3 % річних та 866 082,83 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 у справі №910/4052/22 скасовано та направлено справу №910/4052/22 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

11.12.2023 матеріали справи №910/4052/22 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Лиськова М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 прийнято справу №910/4052/22 до свого провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 24.01.2024.

22.01.2024 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про витребування доказів у справі, в якому відповідач просить суд витребувати у Броварської районної державної адміністрації Київської області (ідентифікаційний код: 04054820, адреса реєстрації: 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Героїв України, будинок 15) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ТРЕЙД" (ідентифікаційний код: 30309935, стара назва - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРІМІ Україна").

23.01.2024 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення з урахуванням мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №910/4052/22 разом із клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, зобов`язано Броварську районну державну адміністрацію Київської області у строк до 05.02.2024 надати суду належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ТРЕЙД".

У підготовчому засіданні 24.01.2024 оголошено перерву до 07.02.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 справі №910/4052/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про стягнення суми, призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової економічної експертизи.

Супровідним листом №910/4052/22/208/24 від 28.03.2024 матеріали справи направлені Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судової економічної експертизи.

27.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/4052/22 разом з висновком експерта за результатом проведення судово-економічної експертизи №4560/4651/24-72 від 19.12.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 поновлено провадження у справі №910/4052/22, підготовче засідання призначено на 05.02.2025.

У судовому засіданні 05.02.2025 судом оголошено перерву та повідомлено представників учасників судового процесу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.02.2025.

У судовому засіданні 19.02.2025 судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

24.02.2025 до Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" через систему ЄСІТС надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22, в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд" (07454, Київська область, Броварський район, с. Требухів, вул. Броварська, 27А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, кабінет 188, ) 636 098, 72 (шістсот тридцять шість тисяч дев`яносто вісім) гривень 72 коп. судових витрат.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 27.02.2025 розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22 призначено на 19.03.2025.

19.03.2025 у судове засідання з`явилися представники сторін. Представник заявника просив суд задовольнити подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, представник відповідача проти задоволення зазначеної заяви заперечував, наголошував на її необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши 19.03.2025 у судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що першою заявою по суті спору з боку відповідача є відзив на позовну заяву від 12.07.2022, в якій відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 30 000, 00 грн., які Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Так, частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.

Як вбачається з матеріалів справи попередній розрахунок судових витрат наведений відповідачем у його відзиві на позовну заяву від 12.07.2022, який подано до суду до початку стадії судових дебатів у справі, а заява про розподіл судових витрат у справі №910/4052/22 подана до суду через систему «Електронний суд» 24.02.2025, тобто в межах строків передбачених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, зазначена заява направлена також на адресу позивача, про що свідчить Квитанція №2768077 від 24.02.2025 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, яка містяться у матеріалах справи.

У зв`язку з викладеним суд доходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат по суті.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

На обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що між Відповідачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЕЛ СІ ЕФ" (Об`єднання) було укладено Договір про надання правничої допомоги №179-АО/23 від 04.10.2023 (далі - Договір) та Додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №179-АО/23 від 08.01.2024 (далі - Додаткова угода).

Згідно з цим договором Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу за окремими завданнями Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати Об`єднанню надання послуг та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно п. 1.2. Договору сторони погодили, що перелік та обсяг Послуг відповідно до кожного Завдання, порядок, строки їх надання та винагорода (гонорар) Об`єднання, а також, за потреби, інші умови надання Послуг деталізуються Сторонами:

а) у окремих додаткових угодах та/або додатках до цього Договору, що є його невід`ємними частинами;

b) шляхом обміну повідомленнями між Об`єднанням та Клієнтом за допомогою електронної пошти з адрес та на адреси електронної пошти представників Сторін, зазначених в Договорі. При цьому Завдання вважається прийнятим після підтвердження Об?єднанням факту його прийняття, в т.ч. шляхом надіслання відповідного повідомлення електронною поштою представнику Клієнта.

У п.2.2.1. Договору зазначено, що Клієнт зобов`язується оплачувати послуги Об`єднання у порядку, передбаченому Договором та/або Додатковими документами, авансувати або відшкодовувати погоджені витрати Об`єднання, що понесені у зв`язку із наданням послуг.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди Об`єднання зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою №2, надати Клієнту правничу допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити Об`єднанню вартість правничої допомоги щодо судового захисту інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва під час нового розгляду справи №910/4052/22 за позовом ТОВ «ТС Трейд» до ТОВ «Сільпо-Фуд» про стягнення заборгованості за Договором поставки №2829/1528 від 01.04.2009.

Підпунктом 1.1.1. Додаткової угоди передбачені такі види правничої допомоги як підготовка судової стратегії з огляду на вказівки Верховного Суду та судову практику; підготовка необхідних процесуальних документів в суді першої інстанції; збір необхідних доказів; представництво інтересів в суді першої інстанції; ознайомлення з матеріалами справи, моніторинг за її станом та надходженням нових матеріалів/доказів.

У п. 3.1. Додаткової угоди зазначено, що сума винагороди, що сплачується Клієнтом Об`єднанню за надання правничої допомоги, зазначеної у п.п.1.1. цієї Додаткової угоди є фіксованою, розраховується за курсом продажу долару США, встановленого АТ "ПУМБ" станом на дату виставлення рахунку та складає суму в українських гривнях, що є еквівалентною 10 000, 00 доларів США (не враховуючи ПДВ).

Відповідно до п.п. п.п. 4.1 - 4.2 Додаткової угоди винагорода, яка визначена у пп. 3.1. даної Додаткової угоди, сплачується Клієнтом шляхом авансування у розмірі 50 % від розміру винагороди, в сумі 5 000,00 доларів США (не враховуючи ПДВ), що розраховується за курсом продажу долару США, встановленого АТ "ПУМБ" станом на дату виставлення рахунку, у строк 5 банківських днів з дня отримання відповідного рахунку Об`єднання. Залишок винагороди у розмірі 50 % від розміру винагороди, в сумі 5 000, 00 доларів США (не враховуючи ПДВ) оплачується Клієнтом в строк 5 (п`ять) банківських днів з часу отримання відповідного рахунку Об`єднання після прийняття судового рішення Господарським судом міста Києва за наслідком нового розгляду справи №910/4052/22.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача додано до матеріалів справи Акт №24 приймання-передачі послуг від 20.02.2025, інформаційне повідомлення про зарахування коштів №8969175 від 22.01.2024 на суму 232 800, 00 грн., Рахунок №2381 від 27.05.2024 попередньої оплати за експертизу №4650/4651/24-72 на суму 150 698, 72 грн., платіжну інструкцію від 02.07.2024 №9381633 на суму 150 698, 72 грн., рахунок на оплату №5 від 15.01.2024 на суму 232 800, 00 грн. та рахунок на оплату №33 від 20.02.2025 на суму 252 600, 00 грн.

В Акті №24 приймання-передачі послуг від 20.02.2025 (далі - Акт) зазначено такі види наданої правничої допомоги Клієнту:

- підготовка судової стратегії з огляду на вказівки Верховного Суду та судову практику;

- підготовка процесуальних документів в суді першої інстанції;

- збір необхідних доказів;

- представництво інтересів в суді першої інстанції;

- ознайомлення з матеріалами справи, моніторинг за її станом та надходження нових матеріалів/доказів.

Загальна вартість наданих послуг згідно акту становить 485 400, 00 грн., з яких 404 500, 00 грн. - вартість послуг без ПДВ, та 20% ПДВ - 80 900, 00 грн., що є еквівалентом 10 000, 00 дол. США (не враховуючи ПДВ), за курсом продажу долару США, встановленого АТ «ПУМБ» станом на дату виставлення рахунків на оплату №5 від 15.01.2024 та №33 від 20.02.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 19.03.2025 заперечував проти задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення від 25.02.2025 з огляду на наступне.

Відповідно до тверджень представника позивача викладених у його усних поясненнях в судовому засіданні 19.03.2025 - дія Додаткової угоди №2 до Договору про надання правничої допомоги №179-АО/23 від 08.01.2024 відповідно до умов Додаткової угоди та п.п. 9.1.-9.2. Договору припинилася 04.10.2024, з огляду на що представник відповідача - адвокат Лавринович В.О. не мав достатніх повноважень на подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22 від 25.02.2025, а Адвокатське об`єднання «ЕЛ СІ ЕФ» не мало права представляти інтереси відповідача у зв`язку із припиненням дії Договору, з 05.10.2024.

Стосовно тверджень представника позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 9.1.-9.2. Договору - Договір набирає чинності з дати, що зазначена на його початку і діє до моменту його припинення у порядку, визначеному законом або цим Договором. Цей Договір укладено строком на один календарний рік.

У п. 6 Додаткової угоди зазначено, що ця Додаткова угода набуває чинності з дати підписання обома Сторонами, є невід`ємною частиною Договору та діє протягом строку надання Правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди Об`єднання зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою №2, надати Клієнту правничу допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити Об`єднанню вартість правничої допомоги щодо судового захисту інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва під час нового розгляду справи №910/4052/22 за позовом ТОВ «ТС Трейд» до ТОВ «Сільпо-Фуд» про стягнення заборгованості за Договором поставки №2829/1528 від 01.04.2009.

У п.п. 4.2. Додаткової угоди зазначено, що залишок винагороди у розмірі 50 % від розміру винагороди, в сумі 5 000, 00 доларів США (не враховуючи ПДВ) оплачується Клієнтом в строк 5 (п`ять) банківських днів з часу отримання відповідного рахунку Об`єднання після прийняття судового рішення Господарським судом міста Києва за наслідком нового розгляду справи №910/4052/22.

Тобто, як вбачається з тексту додаткової угоди, сторонами передбачена дія Договору та Додаткової угоди до нього до закінчення нового розгляду справи №910/4052/22 у Господарському суді міста Києва.

Крім того Об`єднанням надавалися, а Клієнтом беззаперечно приймалися та оплачувалися надані послуги згідно Договору та Додаткової угоди до нього, що підтверджується відповідними рахунками на оплату №5 від 15.01.2024 та №33 від 20.02.2025, а також Актом №24 приймання-передачі послуг від 20.02.2025, з огляду на що твердження представника позивача викладені ним у судовому засіданні 19.03.2025 є необґрунтованими та безпідставними.

Частинами 4 та 5 статті 127 ГПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів; розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

При цьому, суд враховує, що у п. 9 ч. 1 ст. 1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Водночас в Акті №24 приймання-передачі послуг від 20.02.2025 зазначений такі види правової допомоги, як підготовка судової стратегії з огляду на вказівки Верховного Суду та судову практику та ознайомлення з матеріалами справи, моніторинг за її станом та надходження нових матеріалів/доказів, що не є видом адвокатської діяльності в розумінні ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також суд зауважує, що зазначений в Акті №24 приймання-передачі послуг від 20.02.2025 розмір витрат на правничу допомогу не є необхідним, а їх розмір не є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Зважаючи на предмет позову у даній справі, її складність та обсяг доказів поданих позивачем під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем до стягнення з позивача розмір витрат пов`язаних із розглядом справи не пропорційний до предмета спору, не відповідає критеріям розумності їх розміру, дійсності та необхідності їх понесення (у заявленому розмірі), а визначений відповідачем розмір адвокатських витрат не є неминучим та розумним, що є підставою не покладати у повному обсязі понесені відповідачем витрати на правову допомогу адвоката на позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку частково задовольнити заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд" витрати пов`язані з проведенням судової економічної експертизи, в розмірі 150 698, 72 грн. та судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 150 000, 00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/4052/22 про відшкодування судових витрат

задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд" (07454, Київська обл., Броварський р-н, село Требухів, вулиця Броварська, будинок 27 А; ідентифікаційний код 30309935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1; ідентифікаційний код 30309935) витрати, пов?язані з проведенням судової економічної експертизи, в розмірі 150 698, 72 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Трейд" (07454, Київська обл., Броварський р-н, село Требухів, вулиця Броварська, будинок 27 А; ідентифікаційний код 30309935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1; ідентифікаційний код 30309935) судові витрати, пов?язані з наданням правничої допомоги у розмірі 150 000,00 грн.

4. В іншій частині заяви відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може

бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 17.04.2025.

Суддя М.О. Лиськов