ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/265/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Криворучко О.Ю.,

від третьої особи: не з`явився,

від відповідача: Жорін В.П.,

розглядаючи справу №916/265/25

за позовом: Одеського національного університету імені І.І. Мечникова (вул. Всеволода Змієнка, № 2, м. Одеса, 65082)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, № 10, м. Київ, 01135)

до відповідача: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (просп. Миру, № 33, м. Чорноморськ, Одеський р-н, Одеська обл., 68003)

про визнання права господарського відання, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Одеський національний університет імені І.І. Мечникова звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в якій, з урахуванням заяви (вх. № 6822/25 від 03.03.2025) про зміну предмету позову, просить суд:

- визнати право господарського відання на навчальний корпус Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-Б (колишня адреса: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-А) за Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності (індексний номер 65333156 від 02.11.2022 о 14:18:24, номер відомостей про речове право 48314587) та права оперативного управління (індексний номер 65386914 від 08.11.2022 о 09:22:05, номер запису про інше речове право 48361277), здійснений державним реєстратором Шведенко Вікторією Вікторівною щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 100, номер об`єкта в РПВН 38904861 за адресою: Одеська обл., Одеський р., м. Чорноморськ, провулок Шкільний, будинок 6-Б; скасувати запис про державну реєстрацію права власності від 29.12.2012, реєстраційний номер 38904861, номер запису 1078 в книзі ГН-11 стр.96, номер витягу 37065375, прийняте реєстратором Мельниковою В.Г., тим самим припинити право власності Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на навчальний корпус Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний 6-Б (колишня адреса: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-А);

- витребувати нерухоме майно, а саме: навчальний корпус Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, що знаходиться за зміненою адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-Б (колишня адреса: Одеська область, провулок Шкільний, 6-А) від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на користь Одеського національного університету імені І.І. Мечникова.

17.02.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№275/25 від 27.01.2025) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/265/25. Постановлено справу № 916/265/25 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "13" березня 2025 року о 12:00 год.

Також, вказаною ухвалою суду було зобов`язано позивача надати до суду звіт про оцінку спірного нерухомого майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності згідно вимог чинного законодавства - до прийняття рішення у справі по суті.

13.03.2025 у підготовчому засіданні по справі № 916/265/25 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "27" березня 2025 року о 10:40 год.

27.03.2025 протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області залучено до участі у справі № 916/265/25 Міністерство освіти і науки України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Окрім того, 27.03.2024 у підготовчому засіданні по справі № 916/265/25 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду та постановлено протокольну ухвалу про перерву до "15" квітня 2025 року о 10:40 год.

Між тим, під час вивчення матеріалів справи № 916/265/25 та підготовки справи до розгляду судом було поставлено питання щодо необхідності проведення експертної оцінки приміщення з метою визначення його дійсної ринкової вартості, з якої справляється судовий збір при зверненні до суду з позовною вимогою майнового характеру.

14.04.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення (вх. № 11998/25), в яких останній зазначає, що відповідач цілеспрямовано не надає доступу до приміщення, хоча представник відповідача у судовому засіданні заявляв, що відповідний доступ буде наданий. Також позивач пояснює, що на виконання вимоги суду погодити дату проведення оцінки з відповідачем та надати результати оцінки до наступного судового засідання, юрисконсультом позивача було надіслано лист-повідомлення на офіційну електронну адресу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про проведення експертної оцінки 07.04.2025, проте відповіді на вказаний лист не надійшло.

При цьому, за ствердженням позивача, оскільки він зацікавлений у проведенні оцінки, зв`язок здійснювався усіма доступними способами, зокрема, і з представником відповідача, проте представник спочатку зазначив про необхідність попередження за 5 робочих днів, а в подальшому залишив інший контактний номер для зв`язку, за яким слухавку не піднімали.

В свою чергу, як зауважує позивач, ним було здійснено всі необхідні дії та оплачено виїзд експерта разом із двома представниками позивача. Відповідний виїзд до приміщення був здійснений 07.04.2025, проте доступ до приміщення наданий не був, невідомі особи відмовились впустити експерта та працівників університету, зазначивши, що охороняють вказаний об`єкт та жодних розпоряджень щодо допуску представників не отримували. При цьому, представники університету не змогли зв`язатися з представником відповідача та всі спроби здійснити телефонну розмову з особами, які мали бути поінформованими щодо візиту та огляду об`єкта, виявилися безрезультатними.

Відтак, враховуючи вказані обставини, а саме регулярний недопуск відповідачем представників позивача до приміщення, ігнорування листів та дзвінків, а також введення в оману суд про неправдивий намір дозволити проведення оцінки, що фактично свідчить про намагання затягування справи, позивач просить проведення експертної оцінки приміщення доручити Приватному підприємству «Дельта-Консалтінг» та витрати за проведення експертизи покласти на відповідача.

Присутній в підготовчому засіданні 15.04.2025 представник відповідача зазначив, що визначення судового збору за вимогами про визнання права господарського відання на нерухоме майно та витребування його на користь позивача має здійснюватися як за вимоги немайнового характеру.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши предмет та підстави позову, та заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Дискрецією встановлювати обставини справи, перевіряти докази, надавати їм оцінку для виконання завдання господарського судочинства наділені суди першої та апеляційної інстанції як суди факту ( постанови ВПВС від 16.01.19 у справі № 373/2054/16-ц, від 02.11.22 у справі № 910/11273/20).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Положеннями частини другої статті 163 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Аналіз наведених норм Господарського процесуального кодексу України дозволяє дійти висновку, що законодавець пов`язує визначення ціни позову з моментом пред`явлення позову до суду.

Положення частини 3 статті 9 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у поставові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №914/3659/21, правовий аналіз положень частини другої статті 163 Господарського процесуального кодексу України, абзацу 1 частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що якщо між сторонами після відкриття провадження у справі виникає спір з приводу дійсної вартості спірного майна, з якого справляється судовий збір при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру, у суду відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених частиною одинадцятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що такі обставини входять до предмета доказування у даному спорі і встановлюються судом під час розгляду справи по суті на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, тобто, такі обставини є предметом доказування у справі та оцінки судом відповідно до положень статей 73-79,86 Господарського процесуального кодексу України.

В ухвалі Верховного Суду від 21.12.2023 року у справі №911/3210/19 зазначено, що в якості доказу вартості майна суду можуть бути надані звіт про оцінку, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про ринкову вартість майна в даній місцевості.

Приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Зважаючи на вищевикладене, суд під час розгляду справи по суті, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази щодо вартості спірного майна, має визначити суму судового збору, яка мала бути сплачена при поданні позову та відповідно до процесуального закону розподілити судові витрати.

Водночас відповідно до наданих пояснень позивача, останній вважає, що, оскільки відповідно до довідки про знаходження на балансі Одеського національного університету імені І.І. Мечникова об`єкту нерухомості за адресою: м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-А (нова адреса: м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-Б), балансова вартість об`єкту складає 309345,00 грн, то судовий збір за відповідну позовну вимогу майнового характеру складає 4640,18 грн.

В розрізі наданих позивачем пояснень та доказів, то з огляду на положення частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» та частини другої статті 163 ГПК України суд вважає, що вказана позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, а тому дійшов висновку про необхідність підтвердження вартості нерухомого майна на момент звернення до суду з позовом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Згідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У відповідності до вимог статті 99 Господарського процесуального кодексу України раїни передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, те що у суду виникли сумніви з приводу дійсної вартості спірного майна, з якого справляється судовий збір при зверненні до суду з позовною вимогою майнового характеру, а матеріали справи не містять жодного висновку стосовно ринкової вартості майна, яке позивач просить витребувати від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області і сам позивач позбавлений можливості замовити висновок про вартість майна, адже останнє перебуває у власності відповідача, а для з`ясування вартості майна потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, у зв`язку із чим господарський суд позбавлений можливості самостійно визначити суму недоплаченого судового збору, суд приходить до висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи.

При цьому, з метою забезпечення єдиного підходу при проведенні судових експертиз і підвищення якості проведення судових експертиз наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом (зі змінами і доповненнями) (далі - Інструкція).

Основними видами (підвидами) експертизи є, інженерно-технічна, зокрема, оціночно-будівельна (підпункт 1.2.2 пункту 1.2 розділу I Інструкції).

За приписами підпункту 5.2.1 Інструкції до орієнтовного переліку вирішуваних оціночно-будівельною експертизою питань віднесено визначення вартості (вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) об`єкта нерухомого майна.

Частиною 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Частинами 4 - 6 статті 99 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відтак, з метою повного та всебічного розгляду справи, з урахуванням необхідності встановлення обставин, що мають істотне значення при розгляді даної справи, у зв`язку з відсутністю у суду спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, суд вважає за необхідне призначити у справі №916/265/25 експертизу, на розгляд якої, з урахуванням п.п. 5.1.1. п. 5.1 розділу 2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, поставити питання: «Яка ринкова вартість об`єкта нерухомого майна навчального корпусу Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-Б (колишня адреса: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-А) станом на 27.01.2025?».

Окрім того, суд враховує, що за змістом п.4.14 Інструкції 53/3, якщо питання сформульовано неясно або його редакція не відповідає рекомендаціям, але зміст завдання експертові зрозумілий, то після наведення питання в редакції документа про призначення експертизи він може дати відповідні роз`яснення і викласти питання в редакції, що відповідає зазначеним рекомендаціям тощо.

Приписами частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Таким чином, право остаточного визначення експертної установи, яка буде проводити експертизу, належить органу, який призначає таку експертизу, в даному випадку - суду, з урахуванням обставин даної справи.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Враховуючи, що сторони не заперечували щодо запропонованої позивачем експертної установи для проведення експертизи, у відповідності до Закону України «Про судову експертизу», зважаючи на територіальну належність об`єкта дослідження, суд вважає за необхідне проведення судової оціночно-будівельної експертизи доручити Приватному підприємству «Дельта-Консалтінг».

Згідно з чч. 3,5 ст.100 ГПК України ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Щодо визначення в ухвалі про призначення судової експертизи переліку матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи ( ч.1 ст. 100 Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.103 ГПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. У разі якщо суд призначив проведення експертизи експертній установі, керівник такої установи доручає проведення експертизи одному або декільком експертам. Ці експерти надають висновок від свого імені і несуть за нього особисту відповідальність.

Оскільки на дослідження надаються матеріали цієї справи, у яких вміщений об`єкт експертного дослідження, суд розгляне, у разі наявності відповідного клопотання судових експертів, питання щодо витребування у сторін спору (третіх осіб) інших необхідних матеріалів для проведення експертизи.

Щодо визначення суб`єкта понесення витрат на попередню оплату судової експертизи.

Відповідно до п.1.13 Інструкції № 53/5 у випадку несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, матеріали справи повертаються суду із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи (п. 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

На підставі викладеного, на стадії призначення судової експертизи, витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, суд покладає на Одеський національний університет імені І.І. Мечникова (ч.3 ст. 127 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому у пункті 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

У той же час, суд враховує, що наслідком призначення експертизи є зупинення провадження у справі, оскільки така процесуальна дія унеможливлює розгляд справи на час знаходження матеріалів справи в експертній установі, а отже, ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв`язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв`язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

Схожий висновок щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії викладено у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №911/731/18 та від 06.07.2018 у справі №904/5434/16

На підставі п.2 ч.1 ст.228 ГПК України, у зв`язку з призначенням експертизи та з метою дотримання строків розгляду справи, визначених Господарським процесуальним кодексом України, суд вважає за необхідне скористатися правом щодо зупинення провадження у справі №916/265/25 до одержання результатів проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 99, 100, п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Призначити у справі № 916/265/25 судову оціночно-будівельну експертизу.

2. Проведення судової оціночно-будівельної експертизи доручити Приватному підприємству «Дельта-Консалтінг».

3. На вирішення судової оціночно-будівельної експертизи поставити питання:

- яка ринкова вартість об`єкта нерухомого майна навчального корпусу Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-Б (колишня адреса: Одеська область, м. Чорноморськ, провулок Шкільний, 6-А) станом на 27.01.2025?

4. Витрати по оплаті проведення судової експертизи покласти на Одеський національний університет імені І.І. Мечникова.

5. Зобов`язати сторін на вимогу експерта надати у його розпорядження документи та матеріали, необхідні для проведення експертизи.

6. Попередити судового експерта (експертів), який (які) безпосередньо проводитиме експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.

7. Матеріали справи № 916/265/25 надіслати на адресу Приватного підприємства «Дельта-Консалтінг» (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, № 6, кв. 1) для проведення експертного дослідження.

8. Провадження у справі № 916/265/25 - зупинити.

Ухвала набирає законної сили 15.04.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення (підписання).

Повна ухвала складена та підписана 22.04.2025 у зв`язку з перебуванням судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В. 21.04.2025 у відпустці.

Суддя О.В. Цісельський