ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. Справа №909/1247/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

представники сторін не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано- Франківськтеплокомуненерго"(вх. ЗАГС №01- 05/180/25 від 17.01.2025)

на ухвалу Господарського суду Івано Франківської області від 24.02.2025 (повна ухвала - 25.02.2025, суддя Стефанів Т.В.)

у справі №909/1247/24

за позовом Державного міського підприємства "Івано- Франківськтеплокомуненерго", м. Івано- Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ракаєвої Ірини Ярославівни, м. Івано-Франківськ

про стягнення 37 981, 14 грн заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Івано Франківської області звернулося Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" з позовом до до Фізичної особи-підприємця Ракаєвої Ірини Ярославівни про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 на суму 37 981, 14 грн, з яких: 32 101, 30 грн - основний борг, 4 139, 12 грн - інфляційні втрати, 1 528, 40 грн - 3% річних, 212, 32 грн - пеня.

Ухвалою від 30.12.2024 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 29.01.2025, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

У судове засідання 29.01.2025 представник позивача не з`явився, тому суд відклав розгляд справи на 24.02.2025.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 24.02.2025 позовну заяву ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до ФОП Ракаєвої І.Я. про стягнення 37 981, 14 грн заборгованості за теплову енергію - залишив без розгляду.

Підставою для залишення позову без розгляду стала неявка позивача в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано Франківської області від 24.02.2025, а матеріали справи №909/1247/24 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник покликається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що не подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, адже мав намір взяти участь в судовому засідання. Вважає, що у суду були відсутні підстави для залишення позову без розгляду, оскільки суд не врахував, що представник позивача не з`явився в судове засідання з поважних причин, так як на момент початку судового засідання в Івано-Франківській області було оголошено сигнал «повітряна тривога».

На підтвердження наявності процесуальної зацікавленості у розгляді справи вказує на подання ним до суду процесуальних документів у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України, учасники у справі не подавали.

10.04.2025 в судове засіданні представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Так, ухвала суду від 10.03.2025 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду була надіслана на адресу відповідачки ФОП Ракаєвої: АДРЕСА_1 .

Вказане поштове відправлення повернулося на адресу Західного апеляційного господарського суду 27.03.2025 з відміткою про причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові від 13.01.2020 у справі № 910/28408/15 Верховний Суд виснував, що з аналізу статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, вбачається, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Сам лише факт неотримання стороною кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копію судового рішення (ухвали у даному випадку) за належною адресою, самостійно зазначеною відповідачем в процесуальних документах, та яка повернулася в суд у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тобто неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №5015/1763/12).

Водночас від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 статті 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ГПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15 наголосила на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З аналізу наведених норм вбачається, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ч. 4 ст. 202 ГПК України визначає, що суд залишає позов без розгляду у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, залишаючи позов без розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити також процесуальну поведінку сторони у справі та наявність об`єктивних факторів, які можуть свідчити про поважність причин неявки позивача в судове засідання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі за позовом ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", останнє подало до суду й інші процесуальні документи у справі, як от: відповідь на відзив від 29.01.2025 (а.с. 96-102) та додаткові пояснення від 04.02.2025 (а.с. 109-112). Зазначене свідчить про наявність процесуального інтересу в позивача у результатах розгляду справи.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, представник позивача в судове засідання 24.02.2025 не з`явився та не подав заяви про розгляд справи без його участі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійшовши висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що така неявка зумовлена поважними причинами оголошенням в Івано-Франківській області сигналу «повітряна тривога».

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 29.01.2025 суд відклав розгляд справи на 24.02.2025 об 11 год. 30 хв.

Скаржник стверджує, що 24.02.2024 з 11 год. 08 хв. до 11 год. 32 хв. в Івано-Франківській області було оголошено "повітряну тривогу", що підтверджується інформацією з офіційного сайту https://map.ukrainealarm.com/.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах - бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу "увага всім" та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі - сигнал "повітряна тривога").

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).

При цьому, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні необхідно вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин (постанова Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/2116/21 (910/12050/21).

Обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити в даному випадку з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Водночас в матеріалах справи відсутні відомості про те, що судом першої інстанції було повідомлено позивача, що розгляд справи відбудеться об 11:44 год 24.02.2025.

При цьому, не йдеться про затримку судового засідання на певний час, коли особа мала обов`язок з`явитися на призначений час і очікувати в приміщенні суду своєї черги у списку (з урахуванням часу, витраченого на розгляд раніше за часом призначених справ), а йдеться про неприбуття в судове засідання на призначений час з поважних причин, що зумовлювало або зняття з розгляду справи, або повідомлення про наступний час судового засідання після 11:30 год. Якщо таких процесуальних дій не відбулося, суд повинен був відкласти розгляд справи на підставі п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК (аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2023 у справі № 916/3496/20).

За таких обставин, незважаючи на належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання, водночас ураховуючи наявність у нього об`єктивних і поважних причин, з яких його представник не зміг з`явитися до суду, так само, як і подати клопотання про відкладення судового розгляду з цих причин чи про розгляд справи без його участі, тобто за надзвичайної ситуації, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розглядаючи справу 24.02.2024 суд повинен був врахувати, що представник позивача з об`єктивних і поважних причин не зміг з`явитися до суду, так само як і подати клопотання про розгляд справи без його участі, тому, за надзвичайної ситуації мав вирішити питання про відкладення розгляду справи, застосовувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад господарського судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

З урахуванням обставин цієї справи, зокрема щодо неможливості з`явлення представника позивача у судове засідання через оголошення сигналу "повітряна тривога", колегія суддів вважає, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21 та від 17.03.2023 у справі №910/17906/21 необхідно було застосовувати з урахуванням надзвичайної ситуації, яка склалася у цьому випадку, з дотриманням гарантій прав особи на участь у розгляді її справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає неправомірним ухвалення судового рішення про залишення позову без розгляду у зв`язку з нез`явленням представника позивача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки, оскільки така ситуація сталася з поважних причин через оголошення сигналу "повітряна тривога" та необхідністю достатньої кількості часу для прибуття до суду після відбою сигналу "повітряна тривога", що свідчить про неналежне виконання судом першої інстанції обов`язків із забезпечення всебічності, повноти і справедливості судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду у цій справі, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275, 280- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано Франківської області від 24.02.2025 у справі №909/1247/24 скасувати.

3. Справу №909/1247/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Івано Франківської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК