ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа № 916/2232/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3; ),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "СИНТЕЗ ОЙЛ" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Північна, 2; ),

про визнання недійсним договору.

За участю представників сторін:

від позивача адвокат Гуйванюк Й.Є.;

від відповідача не з`явився.

Обставини справи.

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "СИНТЕЗ ОЙЛ" про визнання недійсним з моменту укладення договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 справу № 916/2232/24 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до розгляду та відкрити провадження у справі № 916/2232/24. Справу № 916/2232/24 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.06.2024 о 10:30 год.

05 червня 2024 року до суду від Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надійшла заява, в якій позивач зазначає, що з метою відображення в процесуальних документах дійсної та актуальної назви сторони у справі, повідомляє суд, що відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Товариства від 21.05.2024 змінено тип (з публічного на приватне) та назву позивача у даній справі. Тож, з 21.05.2024 позивач у даній справі іменується як: Акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта (повна назва), АТ Укртатнафта (скорочена назва). При цьому, код ЄДРПОУ, місце знаходження та інші дані юридичної особи залишились без змін. Прошу врахувати вказану інформацію при розгляді справи.

Вказану заяву позивача суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

12 червня 2024 року до суду від Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "СИНТЕЗ ОЙЛ" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки твердження щодо недійсності договору з підстав перевищення представником повноважень є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам договірних відносин з ПрАТ «СИНТЕЗ ОЙЛ».

Також у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд поставити керівнику АТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" питання у порядку ст. 90 ГПК України:

1) повідомити, чи приймались рішення (вчинялись дії) Правлінням, Наглядовою Радою, Загальними зборами АТ "Укртатнафта", якими надано попередню згоду на вчинення правочинів або що стосуються наступного схвалення правочинів: Договору поставки нафтопродуктів № 223/2/2118 від 28.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 224/2/2118 від 29.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020; інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році? У разі прийняття таких рішень, надати їх належним чином завірені копії. У разі відсутності таких рішень надати письмові пояснення;

2) повідомити, яким чином організовано договірну роботу на підприємстві та порядок погодження і виконання договорів АТ "Укртатнафта" на час укладення оспорюваного правочину? У разі прийняття уповноваженими органами АТ "Укртатнафта" рішень або локальних актів з цього питання надати їх належним чином завірені копії;

3) повідомити, у якій формі відбулось визнання адміністрацією АТ "Укртатнафта" Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 щодо дизельного пального - Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015, враховуючи, що цей договір від імені ПАТ "Укртатнафта" підписано Пінчуком Андрієм Івановичем на підставі довіреності № 14/03-06 від 30.06.2020?;

4) повідомити, які обставини та докази свідчать про стверджуване у позовній заяві невизнання адміністрацією АТ "Укртатнафта" Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 29.02.2020?

Вказаний відзив на позовну заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

13 червня 2024 року до суду від АТ "Укртатнафта" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав заперечення щодо проведення письмового опитування та зазначив, що опитування може стосуватися виключно договору поставки нафтопродуктів від 01.03.2020 № 225/2/2118, що випливає з приписів пункту другого частини п`ятої статті 90 ГПК України, відповідно до якої учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо вони не стосуються обставин, що мають значення для справи.

Позивач також зазначив, що відповідач вже отримав відповіді на аналогічні питання та завірені копії витребуваних документів у відповідь на адвокатський запит від 28.05.2024.

Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 25.06.2024 суд оголосив перерву до 11:00 год. 03.09.2024. Також у підготовчому засіданні 25.06.2024 суд протокольною ухвалою постановив підготовче провадження у справі № 916/2232/24 провести впродовж розумного строку, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою суду від 25.06.2024 позивача - АТ "Укртатнафта", в порядку ст. 90 ГПК України зобов`язано надати відповіді на питання, які зазначені у клопотанні про проведення письмового опитування, а саме:

"1) повідомити, чи приймались рішення (вчинялись дії) Правлінням, Наглядовою Радою, Загальними зборами АТ Укртатнафта, якими надано попередню згоду на вчинення правочинів або що стосуються наступного схвалення правочинів: Договору поставки нафтопродуктів № 223/2/2118 від 28.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 224/2/2118 від 29.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020; інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році? У разі прийняття таких рішень, надати їх належним чином завірені копії. У разі відсутності таких рішень надати письмові пояснення;

2) повідомити, яким чином організовано договірну роботу на підприємстві та порядок погодження і виконання договорів АТ Укртатнафта на час укладення оспорюваного правочину? У разі прийняття уповноваженими органами АТ Укртатнафта рішень або локальних актів з цього питання надати їх належним чином завірені копії;

3) повідомити, у якій формі відбулось визнання адміністрацією АТ Укртатнафта Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 щодо дизельного пального - Energy-ДП-Л-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015, враховуючи, що цей договір від імені ПАТ Укртатнафта підписано Пінчуком Андрієм Івановичем на підставі довіреності № 14/03-06 від 30.06.2020?;

4) повідомити, які обставини та докази свідчать про стверджуване у позовній заяві невизнання адміністрацією АТ Укртатнафта Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020? "

25 червня 2024 року до суду від відповідача у справі надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що до предмету спору входить дослідження не лише питання перевищення представником ПАТ "Укртатнафта" повноважень, але й можливості ПрАТ "Синтез Ойл" знати про увесь обсяг повноважень Голови Правління, в тому числі тих, що дозволяли укласти оспорюваний правочин, що можливо встановити лише з внутрішніх актів ПАТ "Укртатнафта". Не менш важливим питанням є встановлення ознак наявності чи відсутності зловживання позивачем правом звертатись з позовом до суду про визнання правочину недійсним, оскільки його поведінка є суперечливою та відрізняється залежно від статусу у зобов`язаннях та у судовому процесі за тотожних обставин.

Таким чином, відповідач просить суд визнати зазначені позивачем підстави для відмови у наданні відповідей на запитання відсутніми та зобов`язати керівника Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надати відповіді на запитання, викладені у відзиві на позов.

Вказані заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

08 липня 2024 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на письмове опитування, в якій позивач повідомляє:

На питання № 1: Повідомити, чи приймались рішення (вчинялись дії) Правлінням, Наглядовою Радою, Загальними зборами АТ «Укртатнафта», якими надано попередню згоду на вчинення правочинів або що стосуються наступного схвалення правочинів: Договору поставки нафтопродуктів № 223/2/2118 від 2 8.02.2020: Договору поставки нафтопродуктів № 224/2/2118 від 29.02.2020: Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020: Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020: інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році? У разі прийняття таких рішень, надати їх належним чином завірені копії. У разі відсутності таких рішень надати письмові пояснення.

Відповідь: В АТ «Укртатнафта» по договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 відсутні рішення Правління, Наглядової Ради, Загальних зборів про надання попередньої згоди на укладання, виконання та визнання вказаного правочину.

Щодо інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році, зокрема - № 223/2/2118 від 28.02.2020, № 224/2/2118 від 29.02.2020, та № 505/2/21 18 від 30.06.2020 - то поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи № 916/2232/24 (не пов`язане з оспорюваним договором). Тому, з огляду на положення частини 5 статті 90 ГПК України, учасник справи відмовляється від надання відповіді на запитання в цій частині.

На питання № 2: Повідомити, яким чином організовано договірну роботу на підприємстві та порядок погодження і виконання договорів АТ «Укртатнафта» на час укладення оспорюваного правочину? У разі прийняття уповноваженими органами АТ «Укртатнафта» рішень або локальних актів з цього питання надати їх належним чином завірені копії.

Відповідь: В АТ «Укртатнафта» діє положення про договірну роботу, яке затверджене у формі Стандарту підприємства. Копія додається.

На питання № 3: Повідомити, у якій формі відбулось визнання адміністрацією АТ «Укртатнафта» Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 щодо дизельного пального - Energy-ДП-Л-Євpo5-B0 ДСТУ 7688:2015, враховуючи, що цей договір від імені ПАТ «Укртатнафта» підписано на підставі довіреності № 14/03-06 від 30.06.2020?

Відповідь: З огляду на те, що Договір поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 не пов`язаний з оспорюваним договором № 225/2/2118 від 01.03.2020, керуючись положеннями частини 5 статті 90 ГПК України, учасник справи відмовляється від надання відповіді на вказане запитання.

На питання № 4: Повідомити, які обставини та докази свідчать про стверджуване у позовній заяві невизнання адміністрацією АТ «Укртатнафта» Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020?

Відповідь: У адміністрації АТ «Укртатнафта» відсутні докази того, що договір № 225/2/2118 від 01.03.2020 виконувався зі сторони АТ «Укртатнафта». Окрім цього, до справи № 916/2232/24 надано Довідку про те, що визнання вказаного договору не відбулось - відсутні рішення Статутних органів про таке визнання.

Вказану відповідь на письмове опитування суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.09.2024 суд оголосив перерву до 14:10 год. 11.09.2024.

03 вересня 2024 року до суду від відповідача у справі надійшли зауваження щодо відповідей АТ "Укртатнафта" на письмове опитування.

Вказані зауваження суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

03 вересня 2024 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 916/2232/24 до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду справи № 904/2465/21.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

06 вересня 2024 року до суду від позивача у справі надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Вказані заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

10 вересня до суду від АПСОЛІНС ЛТД (APSOLINS LTD) надійшла заява про залучення заявника до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 11.09.2024 суд відклав підготовче засідання, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 11.09.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 11:30 год. 01.10.2024.

У підготовчому засіданні 01.10.2024 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання (вх. № 31984/24 від 03.09.2024) про зупинення провадження у справі № 916/2232/24, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 904/2465/21, звідси відсутня будь-яка об`єктивна обставина щодо задоволення даного клопотання.

Також у підготовчому засіданні 01.10.2023 суд протокольною ухвалою відмовив АПСОЛІНС ЛТД (APSOLINS LTD) у задоволенні заяви (вх. № 32894/24 від 06.09.2024) про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 01.10.2024 суд оголосив перерву до 12:50 год. 22.10.2024.

Ухвалою суду від 01.10.2024 зобов`язано позивача у справі виконати вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 25.06.2024 у справі № 916/2232/24, протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали суду.

09 жовтня 2024 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на письмове опитування, в якій позивач повідомляє:

На питання № 1: Повідомити, чи приймались рішення (вчинялись дії) Правлінням, Наглядовою Радою, Загальними зборами АТ «Укртатнафта», якими надано попередню згоду на вчинення правочинів або що стосуються наступного схвалення правочипів: Договору поставки нафтопродуктів № 223/2/2118 від 28.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 224/2/21 18 від 29.02.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020; Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020; інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році? У разі прийняття таких рішень, надати їх належним чином завірені копії. У разі відсутності таких рішень падати письмові пояснення.

Відповідь: В АТ «Укртатнафта» по договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 відсутні рішення Правління, Наглядової Ради, Загальних зборів про надання попередньої згоди на укладання, виконання та визнання вказаного правочину.

Щодо інших правочинів, укладених Головою Правління на суму (вартість) понад 10000000,00 грн у 2020 році, зокрема - № 223/2/2118 від 28.02.2020. № 224/2/2118 від 29.02.2020, та № 505/2/2118 від 30.06.2020 - то поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи № 916/2232/24 (не пов`язане з оспорюваним договором). Тому, з огляду на положення частини 5 статті 90 ГПК України, учасник справи відмовляється від надання відповіді на запитання в цій частині.

На питання № 2: Повідомити, яким чином організовано договірну роботу на підприємстві та порядок погодження і виконання договорів АТ «Укртатнафта» на час укладення оспорюваного правочину? У разі прийняття уповноваженими органами АТ «Укртатнафта» рішень або локальних актів з цього питання надати їх належним чином завірені копії.

Відповідь: В АТ «Укртатнафта» діє положення про договірну роботу, яке затверджене у формі Стандарту підприємства. Копія додається.

На питання № 3: Повідомити, у якій формі відбулось визнання адміністрацією АТ «Укртатнафта» Договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 щодо дизельного пального - Energy-ДП-Л-Свро5-В0 ДСТУ 7688:2015, враховуючи, що цей договір від імені ПАТ «Укртатнафта» підписано на підставі довіреності № 14/03-06 від 30.06.2020?

Відповідь: З огляду на те, що Договір поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 не пов`язаний з оспорюваним договором № 225/2/2118 від 01.03.2020, керуючись положеннями частини 5 статті 90 ГПК України, учасник справи відмовляється від надання відповіді на вказане запитання.

На питання № 4: Повідомити, які обставини та докази свідчать про стверджуване у позовній заяві невизнання адміністрацією АТ «Укртатнафта» Договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020?

Відповідь: У адміністрації АТ «Укртатнафта» відсутні докази того, що договір № 225/2/2118 від 01.03.2020 виконувався зі сторони АТ «Укртатнафта». Окрім цього, до справи № 916/2232/24 надано Довідку про те, що визнання вказаного договору не відбулось - відсутні рішення Статутних органів про таке визнання.

Вказану відповідь позивача на письмове опитування суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

21 жовтня 2024 року до суду від позивача у справі надійшло клопотання, в якому заявник просить суд: розгляд справи № 916/2232/24 здійснити без участі представника позивача; підготовче провадження у справі закрити; призначити справу до розгляду по суті; про дату і час проведення судового засідання повідомити сторони.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

22 жовтня 2024 року до суду від відповідача у справі надійшли додаткові пояснення.

Вказані додаткові пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 22.10.2024 заявив усне клопотання про зобов`язання позивача у повному обсязі надати відповіді на поставленні в письмовому опитуванні питання за № 1 та № 3.

У підготовчому засіданні 22.10.2023 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні усного клопотання про зобов`язання позивача у повному обсязі надати відповіді на поставленні в письмовому опитуванні питання за № 1 та № 3.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 916/2232/24. Постановлено здійснити розгляд справи № 916/2232/24 по суті впродовж розумного строку. Призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2024 о 14:10 год.

26 листопада 2024 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про долучення доказів.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

26 листопада 2024 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про виклик свідка.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

26 листопада 2024 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 26.11.2024 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 14.01.2025 о 16:30 год.

07 січня 2025 року до суду від позивача у справі надійшла заява.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

13 січня 2025 року до суду від відповідача у справі надійшли додаткові пояснення.

Вказані додаткові пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

13 січня 2025 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просить суд повернутись до розгляду справи № 916/2232/24 на стадії підготовчого провадження у підготовчому судовому засіданні. Також у клопотанні відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 916/2232/24 до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 904/2465/21.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

14 січня 2025 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.01.2025 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання (26.11.2024 вх. № 42515/24) про виклик свідка.

Також у судовому засіданні 14.01.2025 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання (13.01.2025 вх. № 1134/25) про повернення до розгляду справи № 916/2232/24 на стадію підготовчого провадження. Також відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 916/2232/24, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи № 916/2232/24 до вирішення справи № 904/2465/21, звідси відсутня будь-яка об`єктивна обставина щодо задоволення даного клопотання.

У судовому засіданні 14.01.2025 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 14:10 год. 18.02.2025.

18 лютого 2025 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про виклик свідка.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.02.2025 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання (18.02.2025 вх. № 5462/25) про виклик свідка.

У судовому засіданні 18.02.2025 судом було оголошено перерву в засіданні суду до 14:10 год. 06.03.2025.

06 березня 2025 року судове засідання у справі не відбулось, через перебування судді Нікітенка С.В. на лікарняному у період з 05.03.2025 по 09.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 08.04.2025 о 14:10 год.

12 березня 2025 року до суду від позивача у справі надійшли пояснення.

Вказані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 08.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 08.04.2025 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях.

У судовому засіданні 08.04.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено представнику позивача про орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 01 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (надалі постачальник або позивач) і Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "СИНТЕЗ ОЙЛ" (надалі покупець або відповідач) був укладений Договір № 225/2/2118 поставки нафтопродуктів (надалі Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (надалі товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (специфікаціях) до даного Договору.

Також 01.03.2020 сторони підписали Додаток № 1 до договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 де зазначили, що поставці підлягає паливо дизельне в кількості 4630 тонн вартістю 87969981,48 грн.

31 березня 2020 року відповідачем було перераховано позивачу 87969981,48 грн в рахунок зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020.

Додатковою угодою до Договору від 17.12.2021 строк поставки був визначений з моменту підписання сторонами Договору по 31.12.2022, а строк дії Договору був встановлений по 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Позивач зазначає, що в листопаді 2022 року у ПАТ "Укртатнафта" змінилась структура власності, підприємство націоналізоване і з листопада 2022 працює на потреби Держави (у складі Міністерства оборони України). Після зміни адміністрації ПАТ "Укртатнафта" була проведена ревізія договірних відносин та зобов`язань. В результаті, виявлено договірні відносини з ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ".

Дослідивши договір поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 на відповідність положенням внутрішніх актів ПАТ "Укртатнафта" у сукупності з нормами матеріального права, що регулюють укладання, зміну та припинення зобов`язань і договорів, адміністрація ПАТ "Укртатнафта" дійшла до висновку, що вказаний договір є незаконним і має бути визнаний судом недійсним з моменту укладання.

Позивач зазначає, що зі змісту договору № 225/2/2118 від 01.03.2020 слідує, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди про поставку товару на суму 87969981,48 грн. Тобто, укладено правочин у сумі 87969981,48 грн.

Проте, договір № 225/2/2118 від 01.03.2020 ПАТ "Укртатнафта" не виконувався. Визнання договору адміністрацією ПАТ "Укртатнафта" не відбулось.

Позивач також вказує, що відповідно до Статуту ПАТ "Укртатнафта", в редакції станом на день укладання спірного договору, єдиним представником цієї юридичної особи та уповноваженим на укладання договорів був Голова Правління (п. 11.5.1.1). Статутом встановлено чітке обмеження прав та повноважень Голови Правління на вчинення правочинів у сумі 10000000 грн (п.11.5.1.15). Статут дозволяє Голові Правління видавати довіреності від свого імені іншим особам на представництво інтересів та вчинення дій (правочинів) (п. 11.5.1.4).

Відтак, обсяг повноважень, наданих Головою Правління ПАТ "Укртатнафта" іншим особам не може перевищувати наявних у такого Голови Правління повноважень. Іншими словами, представники ПАТ «Укртатнафта» за довіреністю не мають правових підстав на укладання договорів чи додаткових угод до них на суму, що перевищує 10 млн. грн.

Як слідує з преамбули договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 (та додатку до нього - специфікації), він підписаний представником ПАТ "Укртатнафта" за довіреністю Пінчуком Андрієм Івановичем (довіреність № 14/03-06 від 27.12.2019) (т. 1, а.с. 167-168). Вказана довіреність дійсно надавала право Пінчуку А.І. на укладання договорів та додаткових угод до них, однак обсяг повноважень у грошовому еквіваленті за такою довіреністю обмежений Статутом ПАТ "Укртатнафта" і складав 10 млн. грн. У той же час, як слідує зі змісту спірного Договору, сума правочину за ним більше ніж у вісім разів перевищує надане Статутом Голові Правління (з правом передоручення) право на укладання угод. Тож, підписуючи 01.03.2020 договір поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 представник ПАТ "Укртатнафта" Пінчук А.Г діяв поза межами наявних у нього повноважень.

АТ "Укртатнафта" вважає, що вказані обставини є підставою для визнання недійсним укладеного з ПРАТ "СИНТЕЗ ОЙЛ" договору поставки № 225/2/2118 від 01.03.2020. Вказаний правочин укладено з дефектом з перевищенням повноважень особою, що її підписала від імені ПАТ "Укртатнафта" та всупереч приписам частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень статей 11, 509, 526, 599 ЦК України зобов`язальні правовідносини виникають, у тому числі, з договорів, які мають виконуватися належним чином відповідно до їх умов та вимог законодавства, припинення яких обумовлюється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 ЦК України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (ст. 203, ст. 241 ЦК України).

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

Таким чином, для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц, постановах Верховного суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20; від 11.02.2021 у справі № 922/109/19; від 16.07.2020 у справі № 923/831/18.

Як встановлено судом, звертаючись з позовом у цій справі, позивач просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір поставки нафтопродуктів від 01.03.2020 № 225/2/2118, укладений між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що оспорюваний правочин був вчинений без згоди Загальних зборів акціонерів, Наглядової Ради або Правління Товариства, без наявних у довіреності повноважень на вчинення правочину, тобто зі значним перевищенням повноважень представником позивача.

При цьому, як стверджує позивач, відповідач мав діяти розумно, виважено та відповідально, зокрема, перевірити обсяг повноважень представника контрагента за довіреністю.

Суд зазначає, що доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини "venire contra factum proprium" лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанова Верховного суду від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З урахуванням вищенаведених правових висновків та встановлених у справі обставин, суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин принципу заборони суперечливої поведінки, а також ст. 13 ЦК України про заборону зловживання правами.

Дійсно, пунктом 11.2.1. Статуту встановлено, що Правління уповноважене надавати згоду на вчинення правочинів на суму більше 10000000,00 грн (т. 1, а.с. 29).

При цьому Голова Правління Товариства має право, зокрема, вчиняти без довіреності від імені Товариства правочини та укладати (підписувати) від імені Товариства будь-які договори (угоди) та інші правочини з урахуванням обмежень щодо суми договорів (правочинів, угод), які встановлені цим Статутом та внутрішніми документами Товариства (п. 11.5.1.2 Статуту); вчиняти (укладати) від імені Товариства правочини (у т.ч. контракти, договори, утоди, попередні договори та інші правочини) на суму (вартість) меншу, ніж 10 000 000,00 грн (п. 11.5.1.15 статуту) (т. 1, а.с. 31).

З урахуванням вищезазначеного у сукупності, суд, з огляду на положення глави 17 ЦК України, доходить висновку про перевищення представником ПАТ "Укртатнафта" повноважень в частині укладення договору на суму, що перевищує 10000000,00 грн.

Водночас, оцінюючи правомірність та послідовність дій обох сторін, суд вважає за необхідне врахувати наступне.

Як було встановлено судом, 23.01.2023 ПрАТ "Синтез Ойл" на адресу ПАТ "Укртатнафта" була направлена претензія № 23 про повернення суми попередньої оплати, зокрема за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 на суму 87969981,48 грн (т. 1, а.с. 92-94).

При цьому, починаючи з дати претензії 23.01.2023, позивачем не вживались заходи щодо врегулювання спірної ситуації з відповідачем, тоді як, діючи добросовісно і розумно, позивач мав би повернути відповідачу кошти у розмірі 87969981,48 грн за, як зазначає позивач, недійсним Договором.

При цьому, позивач не надав також жодних доказів на підтвердження звернення до ОСОБА_1 або ОСОБА_2 з приводу порушення приписів статуту АТ "Укртатнафта" і укладення спірного Договору без його погодження з Правлінням АТ "Укртатнафта", зокрема з позовом про стягнення збитків, завданих цим правочином відповідно до ст. 92 ЦК, ст. ст. 63, 71 Закону "Про акціонерні товариства".

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 укладались численні правочини на суми, що перевищують 10000000,00 грн від імені позивача, зокрема й договори № 223/2/2118 від 28.02.2020 на суму 88000017,60 грн (т. 1 а.с. 105-106) та № 505/2/2118 від 30.06.2020 на суму 97606740,00 грн (т.1 а.с. 147-149), наявні у матеріалах справи.

При цьому, суд враховує те, що за вказаними правочинами, як і за оспорюваним, не відчужувались основні засоби підприємства Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", що могло б призвести до збитків останнього. Натомість, вказані правочини стосувалися основної діяльності підприємства відповідно до п. 2.2 Статуту, а саме, поставки нафтопродуктів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається суперечлива поведінка позивача, що полягає у визнанні позивачем певних договорів, укладених ОСОБА_1 від імені АТ "Укртатнафта", та заявлення останнім вимог про визнання інших договорів недійсними.

Так, у рамках справи № 926/2076/23 позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 737/2/2118 від 01.10.2021 на загальну суму 10583348,94 грн, підписаним ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.09.2023 у справі № 926/2076/23 позов задоволено (т. 1 а.с. 220-228). Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Елізерсо» на користь публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» заборгованість у сумі 10919641,94 грн. Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 19.10.2023.

Крім того, як встановлено судом, у межах справи № 916/1232/24 (суддя Нікітенко С.В.) ПАТ "Укртатнафта" не заперечувало укладення договору поставки нафтопродуктів № 505/2/2118 від 30.06.2020 на загальну суму 87822012,24 грн представником позивача Пінчуком А.І. з перевищенням повноважень, та просило суд, зокрема, стягнути заборгованість за вказаним договором.

Водночас, у цій справі позивач просить суд визнати недійсним договір № 225/2/2118 від 01.03.2020 на загальну суму 87969981,48 грн з огляду на перевищення повноважень представником юридичної особи Пінчуком А.І.

Суд також враховує рішення Правління, оформлене протоколом засідання Правління № 216 від 28.11.2019 (т. 1 а.с. 217-219), яким Правління ПАТ "Укртатнафта" уповноважило представників ПАТ (зокрема, Пінчука А.І.) та Голову Правління Овчаренка П.В. від імені ПАТ "Укртатнафта" на укладення всіх правочинів, необхідних для участі в процедурах державних та комерційних закупівель та підписання договорів, ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить до 10% вартості активів за даними фінансової звітності Товариства.

При цьому, суд бере до уваги, що інформація щодо публічних закупівель, розміщена в електронній системі Prozorro, доступна необмеженому колу осіб. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надано інформацію з Електронної системи публічних закупівель Prozorro щодо участі ПАТ "Укртатнафта" у закупівлі UA-2021-03-12-012747-b (т. 1 а.с. 206-215) на замовлення Комунального підприємства "Київпастранс" щодо Дизельного палива (наливом) ПАТ "Укртатнафта", до якої додано надано лист ПАТ "Укртатнафта" від 19.04.2021, у якому повідомлено про наявність, зокрема, у Пінчука А.І. повноважень на підписання документів тендерної документації та договорів закупівлі на підставі довіреностей № 14/03-44 від 27.12.2020 та № 14/03-106 від 06.01.2021 (т. 1 а.с. 216).

Відповідачем також надані суду довіреності на Пінчука А.І., видані з 2018 року по 2021 рік (т. 1 а.с. 198-205), які підтверджували повноваження останнього під час укладання договорів за наслідками публічних закупівель.

Суд також враховує, що у провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/514/24 за позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" до Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за договором поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020 у розмірі 118431531,00 грн, з яких 87969981,48 грн попередньої оплати; 3172687,86 грн 3% річних; 5120426,19 грн інфляційні втрати; 16010536,63 грн пеня; 6157 898,70 грн штраф.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.11.2024 у справі № 917/514/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «СИНТЕЗ ОЙЛ» 87969981,48 грн основного боргу; 3172687,86 грн 3% річних; 5120426,19 грн інфляційних втрат. Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 13.12.2024.

Відтак, враховуючи процесуальну поведінку позивача у зазначених вище судових справах, суд доходить висновку про те, що фактично позов у цій справі про визнання недійсним договору № 225/2/2118 від 01.03.2020 був поданий Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" з огляду на наявність у провадженні іншого суду спору (справа № 917/514/24) між сторонами щодо стягнення заборгованості, штрафних санкцій та інфляційних втрат за спірним договором.

Крім того, як вже було встановлено судом, спір за укладеним правочином стосується саме повернення грошових коштів (суми попередньої оплати). При цьому, відчуження майна підприємства позивача за спірним договором не відбулось.

Таким чином, позивач, отримавши суму попередньої оплати за виставленим ним рахунком № 93160324 від 30.03.2020 (т. 1 а.с. 89) та склавши за фактом надходження коштів податкову накладну № 6339 від 31.03.2020 (т. 1 а.с. 90-91), не повернув отримані грошові кошти навіть після подання позову про визнання правочину недійсним.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд доходить висновку про те, що поведінка позивача суперечить принципу добросовісності, а також про те, що дії останнього (звернення до суду із зазначеним позовом) свідчать про суперечливу поведінку та не відповідають, як його позиції в інших судових справах щодо стягнення коштів за подібними договорами з постачання нафтопродуктів, так і діям щодо неповернення попередньої оплати відповідачу за спірним договором.

Факт укладення позивачем в особі Пінчука А.І. подібних правочинів на суми, що перевищують 10000000,00 грн, процесуальна поведінка позивача в зазначених судових справах, а також наявність рішення Правління, оформленого протоколом засідання Правління № 216 від 28.11.2019, яким Правління ПАТ "Укртатнафта" уповноважило представників ПАТ (зокрема, Пінчука А.І.) та Голову Правління Овчаренка П.В. від імені ПАТ "Укртатнафта" на укладення всіх правочинів, необхідних для участі в процедурах державних та комерційних закупівель та підписання договорів, ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить до 10% вартості активів за даними фінансової звітності Товариства, у своїй сукупності не можуть свідчити про недобросовісність та нерозумність поведінки відповідача при вчиненні спірного правочину.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено суду обставини, які свідчать про те, того, що контрагент юридичної особи, тобто, відповідач, діяв недобросовісно або нерозумно.

При цьому, тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе саме позивач.

Позивачем також не доведено, що дії сторін Договору свідчать про відсутність реального наміру його укладення і виконання, натомість, складання позивачем рахунку на попередню оплату, реєстрація ним податкової накладної за фактом проведення відповідачем такої оплати за спірним договором, а також укладення у подальшому додаткової угоди до Договору, якою пролонгований спірний договір, свідчать як про намір укладення сторонами відповідного Договору, так і про його фактичне виконання.

Крім того, суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, сформульований у справі № 905/77/21, яким уточнено висновок, викладений у постанові цієї ж палати від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20, та зауважує, що окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту.

З огляду на вищенаведене у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про визнання недійсним з моменту вчинення договору поставки нафтопродуктів № 225/2/2118 від 01.03.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 17.04.2025.

Суддя Нікітенко С.В.