ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"17" квітня 2025 р. м. Київ Справа №911/556/25

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (07452, Київська обл., Броварський р-н, с. Зоря, вул. Гагаріна, 1)

до Акціонерного товариства «Агрокомбінат «Калита» (07420, Київська обл., Броварський р-н, смт. Калита, вул. Червоноармійська, 14)

про витребування земельних ділянок

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: Ковальчук А.С.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Агрокомбінат «Калита» (відповідач) про витребування земельних ділянок у спосіб здійснення державної реєстрації права оренди за позивачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у періоді з жовтня 2022 по травень 2023 були достроково припинені договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:018:0010, :07:018:0019, :07:016:0013, :05:003:0009, :07:018:0008, :05:003:0019, орендарем яких був позивач. Позивач при цьому посилається на те, що для державної реєстрації припинення права оренди позивача був наданий нікчемний протокол загальних зборів учасників СТОВ «Войтовське» №4/1 від 27.01.2022 з додатком, який учасниками вказаного товариства не підписувався, збори не скликались та не проводилися, угоди про розірвання договорів оренди директором позивача не підписувались, а в подальшому у березні 2024 право оренди земельних ділянок було продано відповідачу. Посилаючись на порушення права оренди позивача, позивачем в позовній заяві заявлені позовні вимоги про витребування земельних ділянок на користь позивача у його тимчасове (строкове) володіння та користування у спосіб здійснення державної реєстрації права оренди за позивачем.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2025 у справі №911/556/25 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав до Господарського суду Київської області, заяву про усунення недоліків від 03.03.2025, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.03.2025 у справі №911/556/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2025.

09.04.2025 та повторно 10.04.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

У підготовче засідання 10.04.2025 з`явились сторони. При з`ясуванні судом предмета позову та характеру спірних правовідносин у суду виникло питання щодо підвідомчості даного спору господарському суду, враховуючи, що відповідно до обставин спору власниками спірних земельних ділянок є фізичні особи, а отже даний спір про витребування земельних ділянок на користь позивача у його тимчасове (строкове) володіння та користування впливає на права та обов`язки фізичних осіб. Протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 17.04.2025 для надання можливості сторонам підготувати та подати суду доводи в питанні підвідомчості даного спору господарському суду.

В підготовче засідання 17.04.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про підготовче засідання був повідомлений, що не перешкоджає вирішенню в підготовчому засіданні питання щодо підвідомчості даного спору господарському суду. Сторони не повідомили суду їхні конкретні доводи в питанні підвідомчості даного спору господарському суду.

Після перерви в підготовчому засіданні 17.04.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали Господарського суду Київської області від 17.04.2025 про закриття провадження у справі №911/556/25.

Суд дійшов висновку про те, що спір у справі №911/556/25 не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Визначаючи юрисдикцію господарського суду щодо даного спору, суд керується таким.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав та не заперечується сторонами справи №911/556/25, орендодавцем-власником:

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :07:018:0010 є фізична особа ОСОБА_1 (витяг від 20.03.2024 №370621300, договір оренди землі від 11.07.2022);

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :07:018:0019 є фізична особа ОСОБА_2 (витяг від 16.05.2024 №378893722, договір оренди землі від 01.05.2024 №229 Д/АК);

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :07:016:0013 є фізична особа ОСОБА_3 (витяг від 23.04.2024 №375547872, договір оренди землі від 10.04.2024 №99 Д/АК);

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0009 є фізична особа ОСОБА_4 (витяг від 23.04.2024 №375470512, договір оренди землі від 11.04.2024 №113 Д/АК);

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :07:018:0008 є фізична особа ОСОБА_5 (витяг від 16.05.2024 №37890282, договір оренди землі від 30.04.2024 №225 Д/АК);

- спірної у цій справі земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0019 є фізичні особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (витяг від 01.05.2024 №376735463, договір оренди землі від 16.04.2024 №154 Д/АК).

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені в статті 12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Натомість відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вказувала Велика Палата Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №911/4111/16, пункти 27-34), визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

З огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про витребування земельних ділянок на користь позивача у його тимчасове (строкове) володіння та користування у спосіб здійснення державної реєстрації права оренди за позивачем, такий спір є приватноправовим, однак за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб, які є власниками та орендодавцями спірних земельних ділянок.

Те, що власники спірної земельної ділянки (фізичні особи) не були зазначені позивачем в позовній заяві як відповідачі, не може бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків таких фізичних осіб-власників земельних ділянок.

Схожий правовий висновок про підвідомчість суду за правилами цивільного судочинства земельного спору, вирішення якого впливає на права та обов`язки фізичної особи-власника земельної ділянки, міститься в пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №911/4111/16.

Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, господарський суд дійшов висновку про те, що такий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а позивач помилково звернувся з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Відповідно до ч.3 ст.231 цього Кодексу у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною 2 ст. 185 цього Кодексу передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

За вказаних обставин, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №911/556/25 відповідно до п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

З положень пункту 5 часини 1 ст.7 Закону України Про судовий збір випливає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Позивачем в підготовчому засіданні №911/556/25 заявлено усне клопотання про повернення позивачу судового збору, сплаченого за подання позову, у разі закриття господарським судом провадження у цій справі.

Враховуючи закриття провадження у справі №911/556/25, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір, сплачений за подання позову в сумі 18168,00 грн згідно із платіжною інструкцією №1358 від 13.12.2024 на суму 18168,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 130, частиною 2 ст.185, пунктом 1 частини 1 ст.231, частинами 3-5 ст.231, статтями 232-236 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 5 частини 1 ст.7 Закону України Про судовий збір, суд

ухвалив:

1. Провадження у справі №911/556/25 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» до Акціонерного товариства «Агрокомбінат «Калита» про витребування земельних ділянок закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

2. Повернути Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (07452, Київська обл., Броварський р-н, с. Зоря, вул. Гагаріна, 1, ) з Державного бюджету України 18168 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят відсім) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією №1358 від 13.12.2024, оригінал якої наявний в матеріалах справи №911/556/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.04.2025.

Суддя О.О. Третьякова