СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Харків Справа № 922/4495/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління (вх.№465Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Пономаренко Т.О., повний текст рішення складено 12.02.2025, у справі №922/4495/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків,

до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба, м. Харків,

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, в якій просить суд стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 у загальному розмірі 90 304, 72грн, з яких заборгованість по нарахованим 3% річних у сумі 27 413, 97грн та інфляційні втрати у сумі 62 890, 75грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконання відповідачем договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 в частині своєчасної оплати спожитої останнім електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 позов задоволено; стягнуто з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 3% річних у сумі 27 413, 97грн та інфляційні втрати у сумі 62 890, 75грн, а також суму судового збору у розмірі 2 422, 40грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт порушення відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 з оплати спожитої електричної енергії за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року встановлений рішенням Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/618/23. Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства і є арифметично вірними. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу наявності в останнього обставин, що мають істотне значення для зменшення інфляції та 3% річних; матеріали справи не містять доказів неможливості сплати відповідачем суми інфляції та 3% річних в заявленому позивачем розмірі, а також доказів того, що їх сплата може істотно вплинути на можливість функціонування юридичної особи відповідача.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не встановив, чи була вина відповідача у несвоєчасному виконанні своїх обов`язків.

На думку апелянта, він має бути звільнений від відповідальності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 у справі №922/4495/24; постановлено здійснити розгляд апеляційної скарги Харківського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 у справі №922/4495/24 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк до 07.04.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 07.04.2025 для подання заяв і клопотань.

12.03.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що заборгованість була оплачена відповідачем з порушенням встановленого договором строку. Позивач посилається на те, що нарахування інфляційних та річних входить до складу грошового зобов`язання та виступають способом захисту майнового права.

Як зазначає позивач, відсутність грошових коштів не є підставою для звільнення від відповідальності.

З огляду на викладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заяв і клопотань від учасників справи не надійшло, відзиву на апеляційну скаргу від третьої особи також не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба, підписавши заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 (надалі - Договір) на умовах Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів (надалі - Комерційна пропозиція №2).

13.05.2021 між ПрАТ "Харківенергозбут" (постачальник) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (платник) було укладено договір про закупівлю електричної енергії №155 (надалі - Договір про закупівлю електричної енергії №155), відповідно до пункту 1.1 якого, учасник (постачальник) постачає електричну енергію (код за ДК 021:2015 09310000-5 електрична енергія) (постачання електричної енергії для населення), як різновид товару для забезпечення потреб замовника, а замовник оплачує учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг згідно переліку, до якого увійшов споживач - Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Таким чином, відповідно до переліку платником за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 є Харківське квартирно-експлуатаційне управління.

Відповідно до пункту 1.1 умов Договору про закупівлю електричної енергії №155, замовник оплачує учаснику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021.

Згідно з пунктом 1.1 умов Договору про закупівлю електричної енергії №155, всі умови зазначеного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПУП) залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПУП) пріоритет має Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (№2-928УП від 01.02.2021).

04.01.2022 було укладено Додаткову угоду №3 до Договору про закупівлю електричної енергії №155, одним із предметом якої є продовження строку дії Договору про закупівлю електричної енергії №155 до 31.03.2022.

Порядок розрахунків за Договором №2-928УП визначається відповідно до Комерційної пропозиції №2.

Відповідно до пункту 5.8 Договору №2-928УП розрахунковий період за цим Договором є календарний місяць.

Пунктами 5.9 та 5.13 Договору №2-928УП передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

Умовами пункту 3 Комерційної пропозиції №2 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Також пунктом 4 Комерційної пропозиції №2 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються у відповідних структурних підрозділах постачальника.

В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Відповідно до пункту 5.10 Договору №2-928УП, оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Крім того, споживач у відповідності до пункту 6.2 Договору №2-928УП зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки за електричну енергію за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року станом на 01.10.2024:

- за листопад 2021 року на суму разом з ПДВ 20% - 346 377, 36грн відповідачем за листопад 2021 спожито 206177 кВт*год. Рахунок за листопад 2021 та акт приймання передачі електричної енергії були отримані уповноваженою особою 08.12.2021. Строк оплати рахунку 22.12.2021.

- за грудень 2021 року на суму разом з ПДВ 20% - 383 387, 76грн. Відповідачем за грудень 2021 спожито 228207 кВт*год. Рахунок за грудень 2021 та акт приймання передачі електричної енергії отримані уповноваженою особою 11.01.2022. Строк оплати рахунку 25.01.2022.

- за січень 2022 року на суму разом з ПДВ 20 % - 486 234, 00грн. Відповідачем за січень 2022 спожито 289425 кВт*год. Рахунок за січень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 11.02.2022. Строк оплати рахунку 25.02.2022.

- за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 20 % - 454 201, 44грн. Відповідачем за лютий 2022 спожито 270358 кВт*год. Рахунок за лютий 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 08.12.2022 (докази направлення додаються).

14.02.2022 відповідачем сплачено за листопад 2021 року у сумі 13 070, 14грн згідно платіжної інструкції №52.

- за березень 2022 року на суму разом з ПДВ 20 % - 25 767, 84грн. Відповідачем за березень 2022 спожито 15338 кВт*год. Рахунок за березень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 08.12.2022. Строк оплати рахунку 22.12.2022.

- за квітень 2022 на суму разом з ПДВ 20% - 26 318, 88грн. Відповідачем за квітень 2022 спожито 15666 кВт*год. Рахунок за квітень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 08.12.2022. Строк оплати рахунку 22.12.2022.

- за травень 2022 року на суму разом з ПДВ 20% - 88 534, 32грн. Відповідачем за травень 2022 спожито 52699 кВт*год. Рахунок за травень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 08.12.2022. Строк оплати рахунку 22.12.2022.

- за червень 2022 року на суму разом з ПДВ 20% - 19 862, 64грн. Відповідачем за червень 2022 спожито 11823 кВт*год. Рахунок за червень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 12.07.2022. Строк оплати рахунку 26.07.2022 року.

- за липень 2022 року на суму разом з ПДВ 20% - 33 964, 56грн. Відповідачем за липень 2022 спожито 20217 кВт*год. Рахунок за липень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 10.08.2022. Строк оплати рахунку 24.08.2022 року.

- за серпень 2022 року на суму разом з ПДВ 20 % - 315 120, 96грн. Відповідачем за серпень 2022 спожито 187572 кВт*год. Рахунок за серпень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 09.09.2022. Строк оплати рахунку 23.09.2022 року.

- за вересень 2022 на суму разом з ПДВ 20 % - 56 313, 60грн. Відповідачем за вересень 2022 спожито 33520 кВт*год. Рахунок за вересень 2022 та акт приймання передачі електричної енергіі були направлені засобами поштового зв`язку 12.10.2022. Строк оплати рахунку 26.10.2022 року.

- за жовтень 2022 на суму разом з ПДВ 20 % - 64 918, 56грн. Відповідачем за жовтень 2022 спожито 38642 кВт*год. Рахунок за жовтень 2022 та акт приймання передачі електричної енергії були направлені засобами поштового зв`язку 11.11.2022. Строк оплати рахунку 25.11.2022 року.

Доказів своєчасної оплати відповідачем вищевказаних рахунків матеріали справи не місять.

У подальшому, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення заборгованості за договором №2-928УІІ про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у розмірі 2 709 896, 75грн за період: листопад 2021 - листопад 2022 (справа №922/618/23).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/618/23 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" суму основного боргу за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928 УП від 01.02.2021 в розмірі 2 038 653, 03грн, пеню в розмірі 93 332, 80грн, 3% річних в розмірі 50 211, 99грн, інфляційні втрати в розмірі 309 922, 41грн.

Заборгованість за електричну енергію, що утворилась за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року, відповідачем було сплачено у період з 30.11.2022 по 19.12.2023, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №260 від 21.12.2022, №1 від 30.11.2023, №2 від 02.12.2023, №3 від 06.12.2023, №4 від 07.12.2023, №5 від 08.12.2023, №6 від 09.12.2023, №7 від 12.12.2023, №8 від 13.12.2023, №9 від 14.12.2023, №10 від 15.12.2023, №11 від 16.12.2023, №12 від 19.12.2023, №13 від 19.12.2023.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 27 413, 97грн та інфляційні втрати у розмірі 62 890, 75грн

При цьому, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за Договором, що утворилась за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року, не є предметом цього спору.

Позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості за спожиту електричну енергію були розглянуті в межах справи №922/618/23, рішення в якій набрало законної сили 26.05.2023.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Рішенням у справі №922/618/23 встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-928УП від 01.02.2021 з оплати спожитої електричної енергії за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року.

Апелянт проти цього не заперечує.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції №2 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 цієї Комерційної пропозиції постачальник нараховує за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: - пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки - 3% річних з простроченої суми.

При цьому, сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд першої інстанції встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства і є арифметично вірними.

Апелянт проти цього заперечень також не висловив.

Судова колегія зазначає, що безпідставними є доводи апелянта, що суд першої інстанції відступив від загальних засад, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності.

По-перше, відповідно до положень статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Проявляючи волевиявлення щодо укладення договору та погоджуючи його умови, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу положень статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відтак, відповідач, укладаючи Договір, погодився на його умови і мав розуміти настання відповідних правових наслідків, у тому числі нарахування 3% річних та інфляційних.

При цьому, судова колегія зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, стягнення 3% річних та інфляційних не є штрафною санкцією, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Апелянт посилається на відсутність його вини у несвоєчасній оплаті.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, однак, не вважається таким випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Апелянт посилається на те, що оплата 3% річних та інфляційних призведе до нестачі коштів для виконання основних функцій та обов`язків.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України передбачають можливість зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звертає увагу на те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, річних та інфляційних, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, вирішується судом за результатом аналізу конкретної ситуації, з урахуванням сукупності всіх з`ясованих обставин, що свідчать про наявність/ відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності виняткових обставин, за яких було б можливим зменшення розміру нарахованих йому позивачем інфляційних та річних за прострочення строків оплати за Договором, зокрема не надано фінансової звітності та інших доказів, які б свідчили про тяжкий фінансовий стан і відсутність у нього на момент подання позивачем позову до суду, а також на момент прийняття судом рішення можливості оплати заявлених до стягнення сум за прострочення основного зобов`язання.

І доводи апелянта проте, що стягнення 3% річних та інфляційних є надмірним тягарем для нього відхиляються апеляційним господарським судом з огляду на те, що зазначене не було предметом розгляду суду першої інстанції; доказів на підтвердження даних доводів апелянтом суду надано не було.

Судова колегія також відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у позивача збитків внаслідок несвоєчасної оплати по Договору, оскільки право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних не ставиться у залежність від понесення збитків.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, прийнятого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 у справі №922/4495/24 без змін.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2025 у справі №922/4495/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна