ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 Справа № 917/74/25

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (місцезнаходження: Україна, 02002, місто Київ, вулиця А. Аболмасова, будинок 5, група приміщень 57, офіс 7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС РИТЕЙЛ" (ідентифікаційний код 44098532, Україна, 36009, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Зіньківська, будинок 19 Б)

про стягнення 36000,00 грн.,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС РИТЕЙЛ" про стягнення 36 000,00 грн. заборгованості по Договору №КБР-107/01/22-Н від 01.01.2022 року про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Ухвалою від 23.01.25 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/74/25, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.02.2025 відповідач надав суду відзив, за мотивами якого просить у позові відмовити повністю.

13.02.25 від позивача надійшла відповідь на відзив.

14.03.25 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

20.03.25 від позивача надійшло клопотання, згідно якого він просить суд:

1. Долучити Клопотання про залишення без розгляду Заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи №917/74/25.

2. Залишити без розгляду Заперечення на відповідь на відзив.

3. Стягнути з Відповідача на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» суму основного боргу, що складає 36 000 грн.

4. Стягнути з Відповідача на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» 10 000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

21.03.25 від відповідача надійшли письмові пояснення та заперечення на клопотання позивача про залишення без розгляду заперечень.

Інші заяви чи клопотання від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/74/25.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

01.01.2022 року між Громадською спілкою «Українська ліга авторських і суміжних прав» (далі - «Позивач»), Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав», Громадською спілкою «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВС РИТЕЙЛ" (далі - «Відповідач») було укладено Договір №КБР-107/01 /22-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах (надалі - «Договір про правомірне використання»)., відповідно до п. 1.1. якого визначено, що користувач доручає ПО УЛАСП укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів), так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Як встановлено п. 3.1. договору, договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

Згідно з п. 3.2. договору встановлено, що договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

За змістом п. 3.3. договору, за договорами, зазначеними в п. 3.1. та 3.2., користувач здійснює оплату за 1 рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами, розмір яких встановлено у додатку № 3 до цього договору. При цьому, користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (надалі також єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений в додатку №3 до цього договору (з урахуванням інших положень договору) в строк для сплати Роялті, що визначений у додатку №3 до цього договору на рахунок ПО УЛАСП, який вказаний у відповідному виставленому Приватною організацією "Українська ліга авторських та суміжних прав" рахунку.

Відповідно до п. 3.5. договору, механізм розстрочки, передбачений цим договором, діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15 днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки за загальним правилом діє без обмеження строку. В той же час, якщо користувач не сплачував єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови повної оплати за весь строк дії ліцензійних договорів (умови повної оплати означають: оплату за весь строк у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей договір із додатками до нього.

Згідно з п. 3.6. договору, отриманий ПО УЛАСП від користувача єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховуються ПО УЛАСП на рахунок Суміжної Організації та на рахунок Авторської Організації. Пропорції щодо перерахування на Суміжну Організацію та на Авторську Організацію дотримуються ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу користувача має отримати Суміжна Організація, а інші 50% Авторська Організація.

Додатками №1 та №2 до договору між користувачем та Суміжною Організацією і Авторською Організацією були підписання договори про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав та про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права.

Пунктами 1 та 2 додатку №3 до договору погоджено, що користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права в АЗС (згідно переліку 15, адреси наведені у додатку № 3), а також встановлено, що розмір єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права становить 6 400,00 грн, за одну АЗС.

У відповідності до ліцензійних договорів (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору про правомірне використання:

5.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє 1 (один) рік, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

5.2. У випадку, якщо жодна із Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї Ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення...»

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати роялті за використання в комерційній діяльності музичних творів на підставі договору.

Так, позивач вказує, що:

- загалом Відповідачем було сплачено 118 600,00 грн за Договором (два роки дії Договору).

- на дату цієї позовної заяви Відповідач не сплачував за Договором про правомірне використання кошти більше ніж 2 (два місяці.Зазначене підтверджується наступним.

Дата сплати Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права, який не було здійснено, настала 27.12.2023 року. З цієї дати до дати написання позовної заяви минуло більше ніж 2 (два) місяці. Відповідно, це означає, що механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє відповідно до п.3.5. Договору про правомірне використання, строк оплати для Відповідача на поточний момент настав щодо 1 (одного) повного року.

Оскільки, механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, відповідно до п.3.5. Договору про правомірне використання, Відповідач має сплатити за цей період «у вигляді повної передоплати».

- від Відповідача не надходило належного повідомлення про припинення у строк, передбачений Ліцензійними угодами. Отже, договір було пролонговано на 1 (один) рік з січня 2023 року по грудень 2023 року та з січня 2024 року по грудень 2024 року. Оскільки, механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, відповідно до п.3.5. Договору про правомірне використання, Відповідач має сплатити за цей період «у вигляді повної передоплати». При цьому, сплата має проходити не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється. А зважаючи на те, що Договір було пролонговано, і механізм (режим) розстрочки вже не діє, не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до подовження договору.

- дата сплати платежу щодо третього року дії Договору настала 27.12.2023 року. Відповідно, сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає: 6000 грн X 12 (кількість місяців у третьому році дії договору, за які Відповідач має заборгованість) = 72 000,00 грн. Отже, загальна заборгованість за Договором становить: 72 000,00 грн.

- позивачеві належить 50% від винагороди, що підлягає перерахуванню Відповідачем на рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав», що дорівнює 10 500 гривень, та складається з наступного періоду дії Договору: третій рік дії Договору, що складається з дванадцяти місяців, дата несплати якого настала 27.12.2023 року, що складає 72 000 * 50% = 36 000 гривень. Разом (загальна сума основного боргу): 36 000 (тридцять шість тисяч) грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що:

- Позивач був акредитованою організацією колективного управління у сфері розширеного колективного управління "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою" строком на три роки, тобто до 30.05.2022 року.

- позивач втратив права акредитованої організації колективного управління, а відтак і права на збір, розподіл та виплату доходу правовласникам від використання об`єктів, в даному випадку, суміжних прав.

- оскільки Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" з 30.05.2022 не має відповідної акредитації, то позивач не має права на звернення з позовною заявою до відповідача на підставі умов договору про стягнення заборгованості роялті за використання об`єктів суміжних прав.

- з моменту закінчення терміну акредитації у сфері розширеного колективного управління Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" не позбавлена права виконувати функції добровільного колективного управління майновими авторськими та суміжними правами в інших дозволених законодавством сферах. Втім, Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" не може продовжувати виконувати такі функції саме за договором, оскільки він укладений саме як з акредитованою організацією колективного управління.

З огляду на викладене, відповідач дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення роялті за період з лютого 2024 року по січень 2025 року, та вказує, що позовні вимоги Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС РИТЕЙЛ" заборгованості є неправомірними та необґрунтованими, а відтак необхідно відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив та запереченнях сторони навели додаткові обгрунтування своїх позицій стосовно предмету спору.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За визначенням у ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" Розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.

Розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

Розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах:

1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції;

Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

За кожною сферою розширеного колективного управління визначається одна акредитована організація за умови відсутності будь-яких конфліктів інтересів між основною категорією правовласників, в інтересах якої діє така організація, та іншими категоріями правовласників, на користь яких має збиратись дохід від прав у відповідній сфері розширеного колективного управління.

За змістом статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Частиною 3 статті 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до частин 4 і 5 статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (стаття 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Як встановлено судом, за змістом п. 3.3. договору, за договорами, зазначеними в п. 3.1. та 3.2., користувач здійснює оплату за 1 рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами розмір яких встановлено у додатку № 3 до цього договору. При цьому, користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (надалі також єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений в додатку №3 до цього договору (з урахуванням інших положень договору) в строк для сплати Роялті, що визначений у додатку №3 до цього договору на рахунок ПО УЛАСП, який вказаний у відповідному виставленому Приватною організацією "Українська ліга авторських та суміжних прав" рахунку.

За твердженням позивача, неоплаченим періодом, за який заявлено позовні вимоги згідно з договором, є період з лютого 2024 року по січень 2025 року, оскільки відповідач не сплачував кошти більше ніж 2 місяці.

Разом з тим, за умовами п. 5.2 договору, в разі втрати Суміжною Організацією статусу акредитованої організації колективного управління ця ліцензійна угода продовжує діяти стосовно тих майнових прав, якими Суміжна Організація управляє.

Позивач був акредитованою організацією колективного управління, у сфері розширеного колективного управління "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою" (наказ Мінекономрозвитку від 29.05.2019 № 912); строк акредитації - 3 роки, з 29.05.2019; дата включення до реєстру - 06.02.2019.

Отже, Позивач був акредитованою організацією колективного управління, строком на три роки, тобто до 29.05.2022.

Виходячи з вищезгаданого, позивач втратив права акредитованої організації колективного управління, а відтак і права на збір, розподіл та виплату доходу правовласникам від використання об`єктів, в даному випадку, суміжних прав.

Оскільки Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" з 30.05.2022 не має відповідної акредитації, то позивач не має права на звернення з позовною заявою до відповідача на підставі умов договору про стягнення заборгованості роялті за використання об`єктів суміжних прав.

З моменту закінчення терміну акредитації у сфері розширеного колективного управління Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" не позбавлена права виконувати функції добровільного колективного управління майновими авторськими та суміжними правами в інших дозволених законодавством сферах. Втім, Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" не може продовжувати виконувати такі функції саме за договором, оскільки він укладений саме як з акредитованою організацією колективного управління.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення роялті за період з лютого 2024 року по січень 2025 року.

За таких обставин, позовні вимоги Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БВС РИТЕЙЛ" заборгованості є неправомірними та необґрунтованими, а відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А