ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025м. ДніпроСправа № 904/614/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техмет", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 561 283,96 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 262 097,92 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 150121-К від 15.01.2021; 156 413,07 грн. - пені; 119 214,07 грн. - інфляції грошових коштів та 23 558,90 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 150121-К від 15.01.2021 в частині повного та своєчасного здійснення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою від 19.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

20.02.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/614/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 21.02.2025.

20.03.2024 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, який містив клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання та про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" оригіналів письмових доказів.

26.03.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 31.03.2025 господарським судом відмовлено у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техмет" про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву та витребування оригіналів письмових доказів.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що відзив на позовну заяву подано після закінчення встановленого судом процесуального строку, останній залишається господарським судом без розгляду.

01.04.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшли заперечення на відповідь позивача.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки № 150121-К від 15.01.2021.

15.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" (далі - постачальник, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техмет" (далі - покупець, відповідач у даній справі) укладено договір поставки № 150121-К (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар, найменування (асортимент), ціна і кількість якого вказані у видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Право власності і ризик випадкової загибелі або псування товару переходить від постачальника до покупця з моменту отримання товару і фіксується датою оформлення видаткової накладної (пункт 1.3. договору).

Згідно з пунктом 2.1. загальна сума договору визначається шляхом підсумовування вартості товару, зазначеної у видаткових накладних та/або специфікаціях.

Ціна товару, узгоджена при подачі заявки, не може бути змінена постачальником в односторонньому порядку. При зміні ціни покупець має право відмовитися від отримання товару без застосування до покупця штрафних санкцій (пункт 2.2. договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору покупець зобов`язаний здійснити оплату товару на умовах, встановлених у специфікаціях на поставку конкретної партії товару.

У пункті 2.4. встановлено, що розрахунки між сторонами проводяться в безготівковій формі, згідно з платіжними реквізитами, вказаними в договорі (рахунку, рахунку-фактурі).

У пункті 3.1. договору сторонами встановлено, що поставка товару здійснюється за заявкою покупця, в якій вказується дата поставки, асортимент, кількість і вартість товару. Заявка подається в письмовій формі по факсимільному або електронному зв`язку. Постачальник протягом робочого дня з моменту прийняття заявки узгоджує її шляхом виставлення рахунку (рахунку-фактури).

Поставка здійснюється на умовах:

ЕХW - склад постачальника згідно "Інкотермс-2010", за адресою: м. Запоріжжя, Нікопольське шосе 1, протягом 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку (рахунку-фактури), якщо інше не передбачено в специфікації.

Про готовність товару до відвантаження постачальник зобов`язаний повідомити покупця не пізніше ніж за 2 робочі дні до дати поставки (пункт 3.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання. В разі, якщо за 10 днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про розірвання договору в зв`язку з його закінченням, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах (пункт 7.1. в ред. додаткової угоди № 1 від 09.12.2024).

Виконуючи умови спірного договору позивачем у період з січня по лютий 2022 відвантажено відповідачеві товар на загальну суму 342 097,92 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи видатковими накладними № 14 від 27.01.2022 на суму 163 123,20 грн., № 43 від 22.02.2022 на суму 178 974,72 грн. та відповідними товарно-транспортними накладними № 13/01-2021 від 27.01.2022, № 36/02-2021 від 22.02.2022. Вказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписано та скріплено печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідачем здійснено часткові розрахунки за отриманий товар за спірним договором на суму 80 000,00 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи копією платіжного доручення № від 11.02.2022.

Таким чином, заборгованість відповідача за отриманий товар за договором поставки № 150121-К від 15.01.2021 складає суму 262 097,92 грн.

У матеріалах справи також містяться підписані сторонами та скріплені печатками підприємств останніх акти звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 та 21.11.2024 за спірним договором, відповідно до яких заборгованість відповідача перед позивачем складає суму 262 097,92 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, ТОВ "Універсальне обладнання - Україна" вказує про те, що заборгованість за спірним договором в сумі 262 097,92 грн. відповідачем не погашена, що й стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до приписів статті 692 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний був оплатити відвантажений позивачем товар відповідно до видаткових накладних № 14 від 27.01.2022 на суму 163 123,20 грн., № 43 від 22.02.2022 на суму 178 974,72 грн. та товарно-транспортних накладних № 13/01-2021 від 27.01.2022, № 36/02-2021 від 22.02.2022, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків за отриманий від позивача товар на суму 262 097,92 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача річні у розмірі 23 558,90 грн. за загальний період прострочення з 31.01.2022 по 14.02.2025 та інфляцію грошових коштів у розмірі 119 214,07 грн. за загальний період прострочення з лютого 2022 по грудень 2024.

Розрахунки річних та інфляції здійснено позивачем відповідно до умов договору та діючого законодавства, у зв`язку з чим зазначені в розрахунках суми підлягають до примусового стягнення з відповідача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді обов`язку сплатити неустойку.

За порушення строків оплати товару сторонами у пункті 4.3. договору встановлена відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останнім заявлено до стягнення пеню за загальний період прострочення з 31.01.2022 по 30.06.2023 в сумі 156 413,07 грн.

Розрахунок пені позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, у зв`язку з чим вказана в розрахунку сума підлягає до примусового стягнення з відповідача.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем заявлено витрати на правову допомогу в сумі 18 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір № 21 про надання правничої допомоги від 12.02.2025, довіреність б/н від 12.02.2025, заявку (завдання) щодо надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 14.02.2025, платіжну інструкцію № 28 від 13.02.2025 на суму 18 000,00 грн.

12.02.2025 Адвокатом Шахрай Олександром Вікторовичем (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" (далі - замовник, позивач у даній справі) укладено договір № 21 про надання правничої допомоги (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню замовнику правничої допомоги (правничої, юридичної) на умовах і в порядку, що ним визначені, а замовник зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що під наданням правничої допомоги, згідно п. 1.1. цього договору, сторони розуміють:

- представництво інтересів замовника щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Техмет" (, місто Дніпро) за договором поставки, у тому числі стягнення штрафних санкцій відповідно до умов договорів та Господарського кодексу;

- надання виконавцем консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу діяльності замовника, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав і законних інтересів замовника, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення;

- представництво і захист прав та інтересів замовника у судах всіх юрисдикцій як позивача, відповідача, третьої особи, потерпілого, заявника, заінтересованої особи, боржника або кредитора, будь-якого іншого учасника цивільного, господарського, адміністративного, кримінального процесу або справи окремого провадження;

- забезпечення реалізації прав та обов?язків замовника в цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, державними органами, а також прав і обов?язків замовника як цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Для виконання предмету цього договору, вказаного у п.п. 1.1, 1.2 замовник доручає виконавцеві і надає йому право представляти і захищати свої права та інтереси в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, і організаціях усіх форм власності, до компетенції яких входить вирішення питань замовника, що носять правовий характер, підписувати та подавати позовні заяви, апеляційні, касаційні скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, подачі зустрічного позову, а також користуватися всіма правами наданими учасникам процесу, збирати відомості про факти, які можуть бути використані як докази, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи їх копії, зміст яких стосується інтересів замовника, ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з документами та матеріалами, які стосуються інтересів замовника, одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань, опитувати осіб за їх згодою, що стосуються інтересів замовника, застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства, доповідати подані від імені і в інтересах замовника скарги і клопотання на прийомі у посадових осіб та відповідно до закону одержувати на них письмові мотивовані відповіді, бути присутнім при розгляді поданих від імені і в інтересах замовника клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів, давати пояснення щодо їхньої суті, виконувати в інтересах замовника інші дії, передбачені законодавством (пункт 1.3. договору).

Згідно з пунктом 3.2. договору за надані послуги замовник сплачує виконавцю гонорар (винагороду) в обумовленому сторонами розмірі за результатами обсягу виконаної в інтересах замовника роботи (наданих йому послуг).

Після проведення розрахунків сторони підписують акт виконаних робіт (наданих послуг) (пункт 3.6. договору).

Відповідно до пункт 5.1. договору останній набуває чинності та є дійсним з дати його підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

У матеріалах справи також міститься підписана сторонами заявка (завдання) щодо надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, в якій останні погодили найменування та вартість послуг за договором № 21 від 12.02.2025, а саме, надання таких правових послуг протягом судового оскарження у Господарському суді Дніпропетровської області на суму 18 000,00 грн. (пункт 2 заявки):

- підготовка та подання позову;

- повне супроводження судового процесу за особистої участі виконавця, підготовка всіх необхідних процесуальних документів;

- стягнення з відповідача судових витрат та суми витрачених коштів за юридичну допомогу адвоката;

- одержання рішення та пред`явлення рішення до виконання, супровід та контроль за виконанням рішення суду.

Оплата за послуги здійснюється клієнтом протягом 2 банківських днів згідно виставленого рахунку (пункт 3 заявки).

За фактом надання послуг (виконання робіт) сторони складають відповідні акти, в яких у разі необхідності фіксується також розмір фактичних витрат адвоката, понесених у зв`язку із наданням правової допомоги (пункт 4 заявки).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2025 сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 01/25 від 07.01.2025, відповідно до якого адвокатом Шахрай О.В. було надано правові послуги протягом судового оскарження у Господарському суді Дніпропетровської області, а саме: підготовлено позовну заяву про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Техмет" (, місто Дніпро) за договором поставки, у тому числі стягнення штрафних санкцій відповідно до умов договору та Господарського кодексу. Вартість наданих послуг складає 18 000,00 грн.

Із залученої до матеріалів справи платіжної інструкції № 28 від 13.02.2025 вбачається, що ТОВ "Універсальне обладнання - Україна" сплатило адвокату 18 000,00 грн. за надання правових послуг.

Таким чином, судом встановлено, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є гонораром адвоката, тож належить до судових витрат.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто, розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн. є необґрунтованою та завищеною, на підставі наступного.

Як вже було зазначено вище та вбачається з акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2025, до складу витрат на правничу допомогу позивачем включено підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Техмет" (, місто Дніпро) за договором поставки, у тому числі стягнення штрафних санкцій відповідно до умов договору та Господарського кодексу.

Проаналізувавши зазначений вище акт, а також документи, що містяться матеріалах справи, господарський суд вважає, що відображена в ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд звертає увагу позивача на те, що категорія даного спору не відноситься до складної, розгляд даної справи призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними у справі матеріалами; позовні вимоги ґрунтуються на одному договорі поставки.

Отже, підготовка позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду, здійснення арифметичних розрахунків пред`явлених до стягнення сум (основного боргу, пені, річних та інфляції грошових коштів) за двома видатковими накладними не є складним, не потребувало значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача, складає 5 000,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техмет" (49001, м. Дніпро, вул. Січових cтрільців, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальне обладнання - Україна" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд. 3, ) 262 097,92 грн. - основного боргу; 156 413,07 - пені; 23 558,90 грн. - річних; 119 214,07 грн. - інфляції грошових коштів; 5 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 6 735,41 грн. - судового збору.

Решту витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 573 019,37 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 22.04.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко