РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2025Справа № 910/15771/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Літовка М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агрофірма "Троянда"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Паркове місто 45"

про зобов`язання вчинити дії

За участю представників учасників справи:

від позивача Іщенко Г.М.

від відповідача Котович І.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Агрофірма "Троянда" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Паркове місто 45" про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 27.12.2024 відкрито провадження у справі № 910/15771/24 за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання 23.01.2025, а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

10.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 10.02.2025.

Ухвалою суду від 10.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2025.

03.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Ухвалою суду від 03.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 17.03.2025.

У судовому засіданні 17.03.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, 17.03.2024 оголошено вступну та резолютивну частину рішення у даній справі.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Як зазначає позивач у позові та не заперечує відповідач, ПрАТ «Агрофірма «Троянда» є власником об`єктів нерухомості (квартира № 2-31, квартира № 3-30), що входять до складу житлового багатоповерхового будинку за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45. Даний будинок знаходиться на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОСББ «Паркове місто 45».

На виконання вимог законодавства позивач замовив та оплатив послуги з повірки вузлів теплового обліку (за особовими рахунками № 10201, № 10103).

Як зазначає позивач, 17 вересня 2024 року представник організації, що здійснює повірку вузлів теплового обліку, прибув за адресою, але посадова особа, а саме: голова правління ОСББ «Паркове місто 45», не надав доступ до вузлів теплового обліку. При цьому позивач вказує, що такі дії були мотивовані головою правління ОСББ «Паркове місто 45» тим, що у ПрАТ «Агрофірма «Троянда» є заборгованість перед ОСББ «Паркове місто 45» зі сплати внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

20 вересня 2024 року ПрАТ «Агрофірма «Троянда» звернулося до ОСББ «Паркове місто 45» з проханням надати доступ до власності ПрАТ «Агрофірма «Троянда», а саме до вузлів теплового обліку, які знаходяться в місцях загального користування, доступ до яких контролюється посадовими особами ОСББ «Паркове місто 45», з метою здійснення повірки вузлів теплового обліку для виконання вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

18 жовтня 2024 року ОСББ «Паркове місто 45» поінформувало про відмову у наданні доступу представникам ПрАТ «Агрофірма «Троянда» до місць загального користування, де встановлені вузли теплового обліку, аргументуючи це тим, що обмеження користування спільним майном є засобом впливу у зв`язку з наявністю заборгованості щодо сплати внесків у ПрАТ «Агрофірма «Троянда».

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив зобов`язати ОСББ «Паркове місто 45» надати доступ ПрАТ «Агрофірма «Троянда» до лічильників обліку тепла з метою здійснення повірки вузлів теплового обліку.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що особа, яка 17.09.2024 прибула до Житлового комплексу «Паркове Місто» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45, представилася як представник ПрАТ «АГРОФІРМА «ТРОЯНДА», а не представник організації, що здійснює повірку вузлів теплового обліку. Проте, на прохання диспетчера та голови правління ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» така особа відмовилася надати документи, що підтверджують її повноваження діяти від імені позивача (ПрАТ «Агрофірма «Троянда»).

Враховуючи, що особа, яка прибула 17.09.2024, відмовилася надати документи на підтвердження статусу представника ПрАТ «АГРОФІРМА «ТРОЯНДА», остання не могла бути допущена до спільного майна будинку, яке належить співвласникам.

Також, як вказує відповідач, відповідно до п. 3.9. розділу ІІІ статуту ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» до виключної компетенції загальних зборів належить визначення обмежень на користування спільним майном.

Загальні збори ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45», що проводилися з 29.09.2019 по 14.10.2019, у питанні № 5 порядку денного прийняли наступне рішення: «В разі несплати власником приміщення платежів, внесків на утримання будинку та прибудинкової території та погіршення фінансового стану ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» правлінню вжити заходів щодо обмежень в частині користування спільним майном, у т.ч. обмежити у користуванні інженерним обладнанням будинку, інженерними мережами для власників (наймачів, орендарів), які не сплачують обов`язкові платежі на утримання та ремонт такого майна».

Таким чином, як стверджує відповідач, відповідне рішення загальних зборів є чинним, а тому є обов`язковим до виконанню всіма співвласниками, зокрема і позивачем, а контроль за виконанням цього рішення покладається на правління відповідача.

Крім того, як встановлено судом, рішенням суду від 13.02.2025 у справі № 910/12672/24 за позовом ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» до ПрАТ «Агрофірма «Троянда» про стягнення, частково задоволено позовні вимоги ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45», присуджено до стягнення з ПрАТ «Агрофірма «Троянда» на користь ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» суму несплачених ПрАТ «Агрофірма «Троянда» внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2022 по 01.12.2024, а також 3% річних та втрати від інфляції.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Поряд з цим, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Виходячи з системного аналізу ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), водночас відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

У рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Одночасно з цим, положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України".

Під час розгляду даної справи позивачем не надано суду належних доказів того, що особа, яка 17.09.2024 року прибула до Житлового комплексу «Паркове Місто» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45, була представником ПрАТ «Агрофірма «Троянда», з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон про ОСББ) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону про ОСББ представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону про ОСББ об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно з п. 3 розділу ІІ статуту Відповідача завданням та предметом діяльності об`єднання, зокрема, є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Як вбачається з листа відповідача № 59 від 18.10.2024, у відповідь на звернення позивача про надання йому доступу, відповідачем повідомлено останнього про те, що особа, яка 17.09.2024 прибула до Житлового комплексу «Паркове Місто» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45, не надала доказів, які б підтверджували наявність у неї статусу представника ПрАТ «Агрофірма «Троянда».

Крім того, однією з підстав у відмові в наданні доступу до лічильників, відповідачем визначено те, що у позивача наявна заборгованість перед відповідачем зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, яка в листі № 59 від 18.10.2024 вказана в розмірі 137 800,95 грн.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, станом на момент звернення позивача у даній справі до відповідача (20.09.2024) у ПрАТ «Агрофірма «Троянда» обліковувалась заборгованість за період з квітня 2024 року по лютий 2025 року перед відповідачем, яка в подальшому присуджено до стягнення рішенням суду від 13.02.2025 у справі № 910/12672/24.

При цьому, як зазначено вище, відповідно до п. 3.9. розділу 3 статуту ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» до виключної компетенції загальних зборів належить визначення обмежень на користування спільним майном.

Загальні збори ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45», що проводилися з 29.09.2019 по 14.10.2019, по питанню № 5 порядку денного прийнято наступне рішення: в разі несплати власником приміщення платежів, внесків на утримання будинку та прибудинкової території та погіршення фінансового стану ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45», правлінню вжити заходи щодо обмежень в частині користування спільним майном, в т.ч. обмежити у користуванні інженерним обладнанням будинку, інженерними мережами для власників (наймачів, орендарів), які не сплачують обов`язкові платежі на утримання та ремонт такого майна.

Отже, в силу положень закону про ОСББ, статуту та рішення загальних зборів ОСББ правомірним є застосування до Позивача обмеження в користуванні спільним майном у зв`язку з наявною заборгованістю, оскільки позивачем не доведено факт відсутності заборгованості перед співвласниками або скасування (визнання недійсним) рішень загальних зборів, що проводилися з 29.09.2019 по 14.10.2019, оформлених протоколом.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог у даній справі, у зв`язку з чим відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Крім того, в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат відповідачем вказувалось про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

Водночас, доказів понесення витрат на правничу допомогу відповідачем під час розгляду даної справи не надано, проте в судовому засіданні 17.03.2025 вказано про намір подати такі докази.

Станом на момент прийняття рішення відсутні підстави для розподілу витрат відповідача на правничу допомогу між сторонами у справі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 17.04.2025.

Суддя О.Г. Удалова