РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2025Справа № 910/13865/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3»

про стягнення 5642219,63 грн

за участі представників:

від позивача - Мельніченко Т.С.

від відповідача - Клименко Г.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3» про стягнення 5642219,63 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання укладеного між сторонами Договору на виконання проектних робіт №03-11/3 від 03.11.2022 було сплачено відповідачу авансовий платіж (попередню оплату) у розмірі 4999886 грн. Позивач посилаючись на 2.2.3 та 6.4.3. Договору вказує на те, що у зв`язку з неотриманням права користування земельною ділянкою та неможливістю отримати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, ТОВ «Нафтогаз Біоенергія - Т» листом №24-02/1 від 24.02.2023 повідомило відповідача про розірвання договору з 10.03.2023. Як зазначає позивач, вказаний лист було отримано відповідачем 24.02.2023, що підтверджується копією даного листа з підписом директора відповідача. Позивач зазначає, що оскільки Договір є розірваним з 10.03.2023, то підстава за якою Замовником (позивачем) було перераховано аванс у розмірі 4999886 грн відпала, а відтак відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України, сплачені позивачем грошові кошти підлягають поверненню. Проте, відповідачем вказані грошові кошти не було повернуто. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4999886 грн. Окрім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 418294,27 грн, 3% річних у розмірі 224039,36 грн.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, зокрема, що відповідачем було фактично виконано частину робіт за Договором на суму 5086327,80 грн та було надіслано позивачу лист №50-23/31 від 07.03.2023 з відповідними Актами здавання-приймання виконаних робіт та розрахунок вартості фактично-виконаних робіт. У вказаному листі відповідач заперечив проти розірвання Договору до моменту оформлення Акту про фактично виконані роботи та їх оплати, посилаючись на п.6.6. Договору та запропонував вважати Договір розірваним на наступний день з дня (дати) оплати фактично виконаних робіт відповідачем та оформити розірвання Договору за п.13.5. та 13.6. Договору. Також відповідач зазначив, що позивачем не було надано усіх вихідних даних та у встановлений Договором строк не було надано відповідачу документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, що в свою чергу унеможливлювало виконання робіт в повному обсязі. Крім того, відповідач зазначив, що 24.02.2023 позивач надіслав на електронну пошту відповідача лист за вих.№24-02/4 про розірвання договорів в односторонньому порядку з 10.03.2023, проте у вказаному листі було зазначені інші договори. При цьому, лист №24-02/1 від 24.02.2023 щодо розірвання Договорів, в тому числі, Договору №03-11/3 від 03.11.2022 було направлено позивачем на електронну адресу відповідача 02.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивач підтримав подані позовні заяви, просив суд задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3» (далі - Виконавець) укладено Договір №03-11/3 на виконання проектних робіт (далі - Договір) відповідно до умов якого Замовник доручає і зобов`язується прийняти та оплатити, а Виконавець бере на себе зобов`язання згідно умов цього Договору та за завданням Замовника виконати роботи з Розробки проектно-кошторисної документації (стадія «Проект»): «Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Житомир, вул. Отаманів Соколовських, 6». (п.1.1. Договору)

Виконання Робіт передбачає, в тому числі, підготовку запитів та отримання необхідної інформації, її систематизацію, аналіз, оцінку, підготовку і оформлення ПКД, згідно із відповідним Завданням на проектування (Додаток №1 до Договору), що є невід`ємною частиною Договору. (1.2. Договору)

ПКД розробляється до проходження державної експертизи та передається Замовнику на підставі Накладної про передачу повного комплекту ПКД на електронному носії. Накладна підписується уповноваженими представниками Сторін при передачі Замовнику повного комплекту ПКД на електронному носії. Накладна підтверджує факт розробки Виконавцем повного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання Виконавцем зобов`язань, передбачених Договором, та/або прийняття Замовником Результатів робіт. Документ, який засвідчує факт належного виконання Виконавцем зобов`язань за Договором та прийняття Замовником Результатів робіт є Акт приймання-передачі робіт (далі - Акт). (п.1.3. Договору)

Відповідно до п.1.4. Договору сторони допускають надання для ознайомлення Замовнику ПКД частинами за відповідними розділами по мірі їх підготовки Виконавцем, оформленими належним чином із титульною сторінкою, підписаною уповноваженою особою Виконавця, у сканованому вигляді шляхом їх відправлення Виконавцем електронною поштою на адресу електронної пошти Замовника, вказану у пудпункті10.1.4 цього договору. Електронний лист про відправлення Замовнику відповідного розділу ПКД разом із доданою до нього сканованою копією відповідного розділу ПКД, оформленого як зазначено у цьому пункті вище, підтверджує факт розробки Виконавцем певного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договором, та/або прийняття Замовником ПКД або результатів робіт і не є підставою для здійснення оплати відповідно до Етапу 2 згідно з Календарним планом фінансування та виконання робіт (Додаток №3 до Договору).

Згідно з п.1.5. Договору прийняття результатів робіт за цим Договором та засвідчення факту належного виконання Виконавцем зобов`язань за Договором здійснюється сторонами після отримання Замовником позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД, та надання Замовнику позитивних результатів проходження експертизи, зареєстрованих в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, зі складанням Акту

Відповідно до 2.1.1. Договору Замовник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору надати Виконавцю документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою.

Замовник має право відмовитися від Робіт або Договору в цілому, письмово повідомивши Виконавця за 14 календарних днів. (п.2.2.3. Договору)

Сторони дійшли згоди, що загальна вартість Робіт (ціна Договору) визначається у Договірній ціні з розрахунками (Додаток №2 до Договору), що є невід`ємною частиною Договору. (п.3.1. Договору)

Відповідно до п.3.3. Договору розрахунки по цьому Договору проводяться в гривнях шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, відповідно до Календарного плану фінансування та виконання Робіт (Додаток №3 до Договору).

Строк виконання Робіт, передбачених цим Договором визначається в Календарному плані фінансування та виконання Робіт (Додаток №3 до Договору). Сторони можуть узгоджувати та коригувати строки виконання Робіт, шляхом підписання відповідних додаткових угод до Договору. (п.4.1. Договору)

Пунктом 6.1. Договору визначено, що цей Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань по ньому.

Згідно з п.6.3. Договору Договір може бути розірвано в двосторонньому порядку за письмовою згодою Сторін.

Відповідно до п.6.4. Договору Замовник має право розірвати Договір в односторонньому порядку у наступних випадках:

- якщо Виконавець з власної вини затримує виконання Робіт на термін, більше ніж 15 календарних днів; (п.6.4.1.)

- у разі грубого порушення Виконавцем умов п.1.6. цього Договору; (п.6.4.2.)

- за умови письмового повідомлення Виконавця за 14 календарних днів. (п.6.4.3.)

Пунктом 6.6. Договору передбачено, що у разі якщо Замовник приймає рішення про розірвання Договору з власної ініціативи, згідно підпункту 6.4.3 Договору Виконавець має право на оплату фактично виконаних робіт, про виконання яких Виконавець повідомляв Замовника в порядку, передбаченому пунктом 6.6 Договору.

Після отримання письмового повідомлення від Замовника про розірвання Договору з власної ініціативи, Виконавець має право направити Замовнику письмове звернення щодо оплати фактично виконаних Робіт з розрахунком їх вартості за їх ціною, встановленою Договірною ціною з розрахунками (Додаток № 2 до Договору), разом із оформленим належним чином Актом про фактично виконані Роботи у двох примірниках.

Замовник зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з дня отримання від Виконавця письмового звернення розглянути таке звернення та підписати Акт про фактично виконані Роботи, наданий Виконавцем.

У разі необґрунтованого ухилення або відмови від підписання Замовником Акту про фактично виконані Роботи, такі Роботи вважаються прийнятими Замовником, Акт підписується Виконавцем в односторонньому порядку.

Замовник зобов`язаний оплатити фактично виконані Виконавцем, підтверджені Актом про фактично виконані роботи, зі їх ціною, встановленою Договірною ціною з розрахунками (Додаток № 2 до Договору), у строк до наміченої дати розірвання Договору, якщо сторонами не буде погоджено інше.

Підпунктом 10.1.4 пункту 10.1 Договору сторонами визначено можливість обміну листами та документами, зокрема, шляхом направлення таких документів на адреси електронної пошти: Замовника - , Виконавця - .

Додатком №1 до Договору є погоджене та затверджене Завдання на проектування.

Пунктом 10 Завдання на проектування обумовлено вимоги щодо надання вихідних даних, серед яких, вимога щодо надання документу про підтвердження права користування земельною ділянкою.

Додатком №2 до Договором визначено Договірну ціну, яка з урахуванням ПДВ становить 9999772 грн.

Додатком №3 до Договору є Календарний план фінансування та виконання робіт.

Пунктом 1 Додатку №3 до Договору передбачено умови оплати робіт за об`єктом:

- І етап: авансовий платіж (попередня оплата) у розмірі 50% ціни Договору у сумі 4999886 грн, у тому числі ПДВ - 833314,34 грн, сплачується Замовником протягом 15 банківських днів з моменту підписання Договору та отримання Замовником оригіналу рахунку;

- ІІ етап: оплата фактично виконаних робіт у розмірі 30% ціни Договору у сумі 2999931,60 грн, у тому числі ПДВ - 499988,60 грн, здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів з моменту фактичної передачі Замовнику всього складу ПКД в паперовому вигляді та на електронному носії із підписанням Сторонами відповідної Накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку;

- ІІІ етап: оплата залишкових 20% ціни Договору у сумі 1999954,40 грн, у тому числі 333325,73 грн, здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання Акту (після отримання Замовником позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД та позитивних результатів проходження експертизи в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва) та отримання Замовником оригіналу рахунку.

Пунктом 2 Додатку №3 до Договору сторонами погоджено термін виконання Робіт: загальний термін виконання Робіт становить - 90 календарних днів від дати перерахування Замовником авансового платежу (І етап) за цим Додатком до Договору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Суд зазначає, що враховуючи п.3.3. Договору та п.1 Додатку №3 до Договору, позивач був зобов`язаний здійснити оплату авансового платежу (попередньої оплати) (І етап оплати) у строк до 24.11.2022.

03.11.2022 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №03/2001 від 03.11.2022 на суму 4999886 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем авансовий платіж (попередню оплату) сплачено відповідачу двома платежами, а саме на суму 3250000 грн згідно платіжної інструкції №51 від 16.11.2022 із призначенням платежу «Част.опл.аванс.плат. за роботи з розроб. документ. Нове буд-во ТЕЦ на дер.тріс., м. Житомир згідно дог.№03-11/3 від 03.11.22 в т.ч. ПДВ 20% - 541666,67 грн» та на суму 1749886 грн згідно платіжної інструкції №77 від 20.12.2022 із призначенням платежу «Аванс.плат.за роботи з розроб документ. Нове буд-во ТЕЦ на дер.тріс., м. Житомир згідно дог.№03-11/3 від 03.11.22 в т.ч. ПДВ 20% - 291647,67 грн».

Таким чином, судом встановлено, що зобов`язання позивача з оплати авансового платежу (попередньої оплати) було фактично виконано 20.12.2022, а відтак враховуючи п.2 Додатку №3 до Договору кінцевим строком виконання робіт за Договором є 20.03.2023.

Крім того, враховуючи п.2.1.1. Договору та дату підписання сторонами Договору, суд зазначає, що останнім днем для виконання обов`язку позивача щодо надання відповідачу документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою було 03.12.2022.

Судом встановлено, що позивачем ані у встановлений Договором строк, ані після його спливу не було надано відповідачу документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою.

Вказане не заперечується й самим сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відбувалось листування, зокрема щодо розірвання Договору, щодо необхідності повернення відповідачем отриманих авансових платежів, щодо наявності фактично виконаних відповідачем робіт та необхідності оплати позивачем таких робіт.

Так, зокрема, листом №24-02/1 від 24.02.2023 позивач повідомив відповідача про розірвання Договорів, в тому числі, Договору №03-11/3 від 03.11.2022 в односторонньому порядку з 10.03.2023. З вказаного листа вбачається, що підставою розірвання Договору з ініціативи позивача є відсутність на дату складання даного листа у позивача прав на користування земельними ділянками, містобудівних умов та інших вихідних даних, що унеможливлюють виконання робіт та розробку проектно-кошторисної документації стадії «Проект» (П) та як наслідок втрата Замовником (позивачем) інтересу до проектів для подальшої їх реалізації. У даному листі позивач послався на пункти 1.2., 1.6, 2.1.1., 2.3.3. та п.6.6. Договору.

Також, до матеріалів справи додано отриманий відповідачем на електронну пошту 24.02.2023 від позивача лист №24-02/4 від 24.02.2023 з аналогічним змістом, як і в листі №24-02/1 від 24.02.2023, проте стосовно одностороннього розірвання інших Договорів, а саме №08-11/22/1, №08-11/22/2, №08-11/22/3.

Листом №50-23/31 від 07.03.2023 відповідач заперечив проти розірвання Договору до моменту оформлення Акту про фактично виконані роботи та їх оплати, оскільки п.6.6. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний оплатити Виконавцю фактично виконані Роботи у разі розірвання Договору з власної ініціативи Замовника у строк до наміченої дати розірвання Договору. Відповідач запропонував вважати Договір розірваним на наступний день з дня (дати) оплати фактично виконаних Робіт відповідачем (намічена дата розірвання Договору), як це передбачено п.6.6. Договору та оформити розірвання Договору за вимогами п.13.5 та 13.6. Договору. До вказаного листа відповідач додав Розрахунок вартості фактично виконаних робіт за Договором №03-11/3 від 03.11.2023, а також Акти здавання-приймання виконаних робіт на загальну суму 5086327,80 грн.

В свою чергу, позивач у своєму листі №03/23-89 від 13.03.2023 вказав, що без надання Виконавцю повного комплекту вихідних даних (зокрема, земельних ділянок), відповідач не міг виконати належним чином роботи за Договором і позивач не має обов`язку їх прийняти; приймання результатів робіт не може відбутися через відсутність засвідчення факту їх належного виконання; надані акти про фактично виконанні роботи не можуть бути підписані. Також у вказаному листі позивач наполягав на розірванні Договорів в односторонньому порядку з 10.03.2023.

Листом від 25.04.2023 №04/23/22 позивач вимагав повернути здійснені позивачем за Договорами авансові платежі в загальному розмірі 14999659,50 грн не пізніше 01.05.2023.

В своєму листі від 28.04.2023 №50-23/57 відповідач зазначив, що Замовник ухиляється від підписання актів про фактично виконані роботи, не вказавши на конкретні недоліки в роботі Виконавця, а тому відповідач вважає фактично виконані роботи прийнятими Замовником, а оскільки Виконавцем умови Договорів виконувалися вчасно, якісно та добросовісно, проте Замовником не було виконано зобов`язання передбачені п.2.1.1. Договорів, що унеможливило виконати їх в повному обсязі та враховуючи дострокову відмову Замовника від договорів у зв`язку із втратою інтересу, Виконавець має право на оплату фактично виконаної роботи. Також відповідачем надано відповідні розрахунки.

Також, листом №05-23/140 від 11.09.2023 відповідач відмовив позивачу у поверненні авансового платежу.

Суд зазначає, що в якості нормативно-правового обґрунтування наявності підстав для стягнення заявленої суми позивач у позовній заяві посилається на положення статті 1212 Цивільного кодексу України та зазначає, що оскільки Договір є розірваним, а зобов`язання за ним припиненими кошти, сплачені позивачем у якості авансу є такими, що безпідставно зберігаються відповідачем та підлягають поверненню.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується, якщо: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі договірних правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для утримання відповідачем заявлених до стягнення грошових коштів.

Як встановлено судом вище, підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 Договору закріплено право Замовника розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку письмового повідомлення Виконавця за 14 календарних днів.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини 1 та 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зазначене вище кореспондується з положеннями статті 188 ГК України.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори(частини перша, друга статті 202 ЦК України)).

Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною. Результат аналізу розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами.

У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору.

З огляду на погодження сторонами права Замовника на одностороннє розірвання Договору, суд зазначає, що таке розірвання мало б відбутися з дотриманням порядку повідомлення Виконавця - за 14 календарних днів.

Крім того, відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Згідно відмітки на доданій позивачем до матеріалів справи копії листа №24-02/1 від 24.02.2023, вказаний лист отримано 24.02.2023 під підпис, однак доказів наявності у особи отримувача повноважень та чи взагалі така особа є представником відповідача матеріали справи не містять, враховуючи, що у вказаному листі не зазначено ані посадового становища, ані прізвища та ініціалів отримувача.

При цьому, як вбачається з тверджень відповідача та матеріалів справи, лист №24-02/1 від 24.02.2023 про розірвання з 10.03.2023 Договорів, в тому числі, Договору №03-11/3 від 03.11.2023 було отримано ТОВ «Укренергопром-3» на електронну пошту 02.03.2023, що підтверджується скріншотом з електронної пошти відповідача.

В свою чергу, на спростування дати отримання відповідачем вказаного листа, позивачем не надано жодних доказів та заперечень.

Інших належних та допустимих доказів направлення (вручення) відповідачу листа №24-02/1 від 24.02.2023 матеріали справи не містять.

Доказів досягнення двосторонньої згоди щодо розірвання Договору матеріали справи також не містять.

Таким чином, позивачем не дотримано порядку розірвання Договору, визначеного підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 Договору в силу чого із визначених позивачем підстав Договір не може вважатися розірваним з 10.03.2023, а зобов`язання за таким Договором припиненими.

Враховуючи зміст та підстави заявленого позову, з огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача суми авансового платежу (попередньої оплати) на підставі статті 1212 відсутні, оскільки в даному випадку строк дії Договору згідно пункту 6.1 не закінчився, а зобов`язання сторін залишилися невиконаними, тобто підстава за якою відповідачем було отримано аванс не відпала, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги.

Судом не досліджується питання факту виконання відповідачем робіт за Договором, їх обсяг, вартість та дотримання сторонами порядку передачі виконаних робіт, оскільки в силу здійснених судом висновків з`ясування таких питань не входить до предмету даного спору.

При цьому, враховуючи межі заявлених вимог та у зв`язку із відсутністю зустрічного позову, суд позбавлений можливості у даному рішенні встановлювати наявність чи відсутність обсягів виконання робіт відповідачем при тому, що такий обсяг заперечується відповідачем, а експертний висновок з питання фактичного виконання проектних робіт відсутній.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 23.04.2025

Суддя Я.В. Маринченко