ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"22" квітня 2025 р. Справа№ 910/12970/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Хрипуна О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2024

у справі №910/12970/24 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 87 416,36 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/12970/24 позовну заяву Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 87 416,36 грн безпідставно отриманих коштів, разом з доданими до неї матеріалами, вирішено передати за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Полтавської області.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/12970/24, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/12970/24 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши доводи та аргументи апеляційної скарги, дослідивши обставини справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційне провадження підлягає зупиненню виходячи з наступного.

Виконавчий комітет Сенчанської сільської ради звернувсь до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС", у якій просить суд визнати недійсним додаткові угоди № 1 від 30.09.2022, № 2 від 14.11.2022, № 6 від 30.01.2023 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 31.01.2022 № 10 та стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 87 416,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладені додаткові угоди суперечать п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та з відповідача мають бути стягнуті грошові кошти на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 позовну заяву Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 87 416,36 грн. безпідставно отриманих коштів, разом з доданими до неї матеріалами, вирішено передати за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Полтавської області (Україна, 36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Капітана Володимира Кісельова, будинок 1).

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи за встановленою підсудністю до Господарського суду Полтавської області, Господарський суд міста Києва зазначив, що при визначенні підсудності даного спору Господарському суду міста Києва позивачем застосовано загальні правила підсудності, враховуючи, що місцезнаходженням відповідача - ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: Україна, 04070, місто Київ, вулиця Сагайдачного Петра, будинок 25, літ. Б, офіс 5.

Місцевий господарський суд виходив з того, що приписами статті 29 ГПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. При цьому, правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає, адже виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Так суд першої інстанції вказав, що відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Судом також враховано висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18, а саме: "Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення".

Враховуючи зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 та приписи ч. 4 ст. 236 ГПК України, Господарський суд констатував, що до спору у даній справі застосовуються норми частини третьої статті 30 ГПК України, якими встановлено виключну підсудність справ.

Суд зазначив, що предметом даного спору є визнання недійсними додаткових угод № 1 від 30.09.2022, № 2 від 14.11.2022, № 6 від 30.01.2023 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 10 від 31.01.2022 (далі - Договір) та стягнення 87 416,36 грн. безпідставно отриманих коштів.

Предметом Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, визначено, що постачальник (відповідач) продає електричну енергію споживачу (позивачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1 розділу 2 Договору).

Додатком № 1 до Договору є Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка містить персоніфіковані дані споживача (позивача), у пункті 4 якої зазначено адресу об`єкта, до якого здійснюється постачання електричної енергії, наступним чином: "згідно додатку 1 до заяви-приєднання".

Додатком 1 до Заяви-приєднання до Договору є Перелік об`єктів та точок розподілу позивача (далі - Перелік), який містить інформацію щодо об`єктів постачання електричної енергії, в тому числі, найменування об`єкту, адресу, ЕІС-код (коди) точки (точок) розподілу. Всі зазначені у Переліку об`єкти постачання електричної енергії знаходяться у Полтавській області.

Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про те, що оскільки нерухоме майно (об`єкти постачання електричної енергії) в спірному випадку розташовані у Полтавській області, то позовна заява Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 87 416,36 грн. підлягає розгляду Господарським судом Полтавської області.

Апелянт вважає, що справа № 910/12970/24 має розглядатися саме Господарським судом міста Києва, адже місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (відповідача у справі) є: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25, літ. Б, офіс 5, а предметом спору у даній справі є стягнення безпідставно сплачених грошових коштів з відповідача на користь позивача за Договором про постачання електричної енергії споживачу, який наразі є виконаним.

ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" звертає увагу колегії апеляційного суду на те, що ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2024 у справі № 924/698/23 прийнято до розгляду справу № 924/698/23 для визначення правової позиції щодо застосування частин першої та п`ятої статті 29 ГПК України у подібних правовідносинах. При цьому, колегія суддів, передаючи справу на розгляд об`єднаної палати ВС запропонувала відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі № 924/674/21 щодо застосування частини першої та п`ятої статті 29 ГПК

України.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково здійснена оцінка предмета спору внаслідок чого безпідставно прийнято рішення про передачу справи за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Полтавської області з огляду на те, що, на переконання суду, даний спір стосується нерухомого майна, а саме електроустановок, до яких, за умовами Договору про постачання електричної енергії від 31.01.2022 № 10 здійснювалось постачання електроенергії, а об`єкти постачання електричної енергії знаходяться у Полтавській області.

З зазначеним висновком Господарського суду міста Києва Товариство не погоджується, адже предметом розгляду справи № 910/12970/24, є вимога про стягнення грошових коштів, а саме грошове зобов`язання. При цьому, умовами Договору про постачання електричної енергії споживачу від 31.01.2022 №10 не врегульовано питання щодо місця виконання саме грошового зобов`язання. Даний спір безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимоги про визнання недійсними додаткових угод до Договору та стягнення коштів, а не спір про зобов`язання надати обумовлені Договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.01.2022 № 10 послуги щодо постачання електричної енергії тощо.

Колегією суддів встановлено, що 07.05.2024 ТОВ "Енергопрод Сервіс" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.02.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, відповідач також просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі" у подібних правовідносинах.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2024 справу № 924/698/23 за позовом Першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Красилівської міської ради та Красилівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрод Сервіс" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Розглядаючи справу № 924/698/23 та передаючи її на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду, колегія суддів зазначила, що у справі, що переглядається, спір про стягнення з відповідача грошових коштів не стосується предмета договору поставки, а місце поставки не має значення для визначення юрисдикції спору. Іншими словами, за синалагматичним договором, який передбачає зустрічні зобов`язання, юрисдикцію спору слід визначати залежно від того, з якого саме зобов`язання виник спір. Тому, на думку колегії суддів, для визначення юрисдикції спору про стягнення грошових коштів не застосовується пункт 3 частини першої статті 532 ЦК України.

У разі спору про стягнення грошових коштів для цілей визначення юрисдикції спору не підлягає застосуванню і пункт 4 частини першої статті 532 ЦК України, відповідно до якого якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання; якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Цей пункт визначає місце, в якому провадиться виконання зобов`язання про фізичну сплату коштів готівкою боржником безпосередньо кредитору. На це, зокрема, вказує можливість понесення витрат, пов`язаних із зміною місця виконання, а така можливість у разі сплати безготівкових коштів виключається.

Сплата безготівкових коштів здійснюється шляхом надання боржником доручення обслуговуючому боржника банку і зарахування коштів на рахунок кредитора в банку, який його обслуговує.

Отже, поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором. У зв`язку з цим не підлягає застосуванню і частина п`ята статті 29 ГПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним правочину, то така вимога також не стосується місця виконання договору ані в частині поставки, ані в частині сплати коштів.

Отже, на переконання колегії суддів, у справі, що переглядається, територіальна юрисдикція такого спору має визначатись за загальним правилом частини першої статті 27 ГПК України: позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача.

При цьому, колегія суддів, передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати ВС запропонувала відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі № 924/674/21 щодо застосування частини першої та п`ятої статті 29 ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 924/698/23 прийнято до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 924/698/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопрод Сервіс" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.02.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 та призначено розгляд справи №924/698/23 у відкритому судовому засіданні.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи предмет та підстави позову, підстави апеляційного оскарження, доводи ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" у даній справі № 910/12970/24, що переглядається Північним апеляційним господарським судом, а також передачу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/698/23 для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі №924/674/21, щодо застосування частин 1 та 5 статті 29 ГПК України про визначення юрисдикції спору, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №910/12970/24 до завершення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №924/698/23.

Керуючись ст.ст. 234, 228 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/12970/24 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного Суду справи № 924/698/23 та опублікування повного тексту постанови.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

О.О. Хрипун