номер провадження справи 34/19/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 Справа № 908/455/25

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Концур Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/455/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Альтаір Метал Груп, ідентифікаційний код юридичної особи 45046883 (вул. Широка, буд. 4, кв. 24, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51931)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна, ідентифікаційний код юридичної особи 00186536 (вул. Південне шосе, буд. 81, м. Запоріжжя, 69008)

про стягнення 5 367 грн 07 коп.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Федоренко Р.В., адвокат, свідоцтво № 2354 від 20.09.2011, ордер АЕ № 1361308 від 17.02.2025 (в режимі відеоконференції),

від відповідача: Білик О.В., адвокат, свідоцтво ЗП 002053 від 12.03.2019, довіреність № 120 від 12.12.2024

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 21.02.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Альтаір Метал Груп про стягнення з Приватного акціонерного товариства Дніпроспецсталь 1 154 700 грн 57 коп. заборгованості за Договором № 11230084 від 23.03.2023.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу № 908/455/25 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали вищезазначеної позовної заяви, господарський суд ухвалою від 24.02.2025 залишив позов без руху.

25.02.2025 позивач виправив недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.02.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/455/25, присвоєний номер 34/19/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 26.03.2025 о 11 год. 20 хв.

Позовні вимоги мотивовані тим, що через порушення відповідачем грошових зобов`язань з оплати товару за Договором № 11230084 від 23.03.2023 у Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна утоврилась заборгованість в сумі 1149333 грн 50 коп., також позивачем нараховано 3% річних в сумі 5 367 грн 07 коп.

В судовому засіданні 26.03.2025 здійснювалась відеоконференція.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/455/25. Оголосив склад суду.

Суд з`ясував про відводи. Відводів не заявлено.

17.03.2025 від представника позивача через підсистему Електронний суд надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.

17.03.2025 засобами Укрпошти представник відповідача надіслав до суду відзив.

20.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вищеперелічені документи прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення по суті поданих документів, просила закрити провадження у справі у зв`язку із погашенням суми основного боргу, на підтвердження сплати разом із відзивом подала платіжні інструкції.

Представник позивача надав пояснення, підтвердив сплату відповідачем суми основного боргу, наполягав на стягненні 3% річних і витрат на правничу допомогу.

Також представник відповідача зазначила, що не наполягає на зменшенні 3 % річних, просила не розглядати вказане клопотання. У зв`язку з наведеним клопотання про зменшення 3% річних судом залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.03.2025 суд відклав підготовче засідання по справі на 09.04.2025 о 10 год. 40 хв.

В судовому засіданні 09.04.2025 здійснювалась відеоконференція.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/455/25. Суд оголосив склад суду.

В судовому засіданні 09.04.2025 судом задоволено клопотання відповідача та постановлено ухвалу про закриття провадження у даній справі в частині стягнення 1 149 333 грн 50 коп. основної заборгованості за Договором № 11230084 від 23.03.2023. Позивачеві роз`яснено право звернення до суду із відповідним клопотанням про повернення судового збору, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Відповідно в частині стягнення 3% річних за Договором № 11230084 від 23.03.2023 в сумі 5 367 грн 07 коп. розгляд справи продовжується.

Представники сторін в судовому засідання зазначили, що станом на 09.04.2025 всі наявні докази були подані до матеріалів справи та клопотання процесуального характеру відсутні.

За таких обставин, суд проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін про готовність справи до розгляду по суті, дійшов до висновку про можливість закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті на 16.04.25.

В судовому засіданні 16.04.2025 здійснювалось фіксування судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, просив її задовольнити.

Відповідач просив врахувати позицію щодо порядку та строків нарахування 3% річних при прийнятті рішення, та прийняти до уваги заперечення щодо розміру витрат на правичну допомогу.

В судовому засіданні 16.04.2024 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» (покупець) та ТОВ «АЛЬТАІР МЕТАЛ ГРУП» (постачальник) був укладений договір № 11230084 (Договір).

Віповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити метали чорні вторинні (далі брухт), зазначені в специфікації (додаток № 1).

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Договору оплата за легований брухт підвидів 326, 319, 328, 331, 12Х18Н9(У) здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дати поставки брухту на підприємство покупця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата за інший брухт здійснюється протягом шістдесяти календарних днів з дати поставки брухту на підприємство покупця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. За погодженням сторін допускається передплата за узгоджену партію брухту. Датою поставки (переходу права власності) вважається дата виписки актів приймання.

ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» замовило і отримало 40,71 т металобрухту Вид № 9/308 (5Б26), ДСТУ 4121:2022 вартістю 2 599 333,50 грн відповідно до видаткової накладної № 49 від 06.11.24, що додатково підтверджується Актами приймання № 3553/24 від 07.11.24 на 20,680 т металобрухту та № 3554/24 від 07.11.2024 на 20,070 т металобрухту.

Після пред`явлення позову до суду, відповідачем сплачено позивачеві 1 149 333 грн 50 коп. основної заборгованості за Договором, що підтверджується платіжними інструкціями: № 2301 від 19.02.2025 на суму 150 000 грн; № 2694 від 28.02.2025 на суму 200 000 грн; № 2927 від 07.03.2025 на суму 799 333 грн 50 коп, та не заперечується сторонами.

09.04.2025 судом задоволено клопотання відповідача та постановлено ухвалу про закриття провадження у даній справі в частині стягнення 1 149 333 грн 50 коп. основної заборгованості за Договором № 11230084 від 23.03.2023.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ж до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено порушення відповідачем строків оплати за п. 3.1 Договору та погашене заборгованості після пред`явлення позову до суду.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги той факт, що за Договором датою поставки (переходу права власності) вважається дата виписки актів приймання, які в даному випадку підписано 07.11.24, а не 06.11.24, як вказує позивач у розрахунку, судом здійснено перерахунок 3% річних за допомогою ІПС «Законодавство», та встановлено, що стягненню підлягає 4208,44 грн 3 % річних за період з 07.01.25 по 17.02.25. При цьому судом враховано межі заявлених позивачем вимог в цій частині (дати та суми виникнення прострочення та оплати, вказані у розрахунку), а також те, що день часткових оплат не вважається днем прострочення зобов`язання.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

В частині закриття провадження по справі судовий збір повертається позивачеві за його заявою. В частині розглянутих вимог судовий збір розподіляється судом пропорційно задоволеним вимогам.

Стосовно витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 124 ГПК України визначено, що разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до статті 123 ГПК У країни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, право сторони, яка має намір отримати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У позові позивач заявляв про витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. До позову позивачем додано договір про надання правової допомоги № 4/юо-0125 від 03.02.25, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Федоренко, Сологуб і партнери» в особі голови об`єднання Федоренко Р.В., рахунки на оплату № 20 від 03.02.25, № 21 від 17.02.25, акт надання послуг № 20 від 17.02.25.

У заяві від 14.03.25 про відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем зазначено, що згідно із Додатковою угодою №1 від 10.02.2025 за виконання правової роботи достроково, завершенням стягненням заявлених з боржника грошових сум, укладанням мирової угоди, добровільною сплатою боржником вимог про стягнення грошових коштів, іншим врегулюванням спору між сторонами спору розмір поточного гонорару збільшується на розмір гонорару успіху. Гонорар успіху визначається у 4,5 % від суми стягнення (добровільно сплачених) грошових коштів (вартості стягненого (добровільно переданого) майна), що по Даному Договору має складати 51 961,50 грн. Враховуючи, що ПрАТ «Електрометалургійний Завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» уже добровільно погасило суму основного боргу в розмірі 1 149 333,50 грн., гонорар успіху буде складати: 1 149 333,50 грн. * 4,5% = 51 720,00 грн. Остаточний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач частково сплатив та частково ще має сплатити, складають: 20 000,00 грн + 51 720,00 грн = 71 720,00 грн. Згідно платіжної інструкції №66 від 17.02.2025 ТОВ «АЛЬТАІР МЕТАЛ ГРУП» оплатило рахунок на оплату основного гонорару адвокату №20 від 03.02.2025р. в сумі 4 000,00 грн і ще має оплатити рахунок №21 від 17.02.2025 на суму 16 000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №91 від 12.03.2025р. ТОВ «АЛЬТАІР МЕТАЛ ГРУП» оплатило рахунок на оплату додаткового гонорару адвокату №41 від 12.03.2025 в сумі 51 720,00 грн.

Відповідач заперечував проти розміру витрат на послуги адвоката у відзиві на позову заяву також ним подано відзив на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу. Зокрема відповідач вказує, що вартість витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, перелік деяких робіт у рахунках та стягнення їх вартості суперечить одне одному повторюються/дублюється, складання позовної заяви з 2,5 аркушів, без посилання на судову практику та нормативну-правову базу, яка містить недоліки, оскільки ухвалою від 24.02.2025 позовну заяву було залишено без руху, а відтак вартість її складання не коштує 5 000 грн. Ця справа не є складною, судова практика по вказаній категорії справ, а саме стягнення заборгованості за договором, вже є напрацьованою та сталою та не змінюваною вже тривалий час. Для опрацювання та збирання доказів адвокатом не було здійснено додатково ані адвокатського запиту ані додаткових дій, лише здійснення надання копій документів наданих позивачем навіть без їх завірення. При цьому всі документи були надані безпосередньо позивачем, при цьому їх склад є формальним та не значним а відтак не було потреби у зборі доказів адвокатом позивача. Як свідчать обставини справи, виконання зобов`язань з оплати за поставлений брухт металів за договором № 11230084 від 23.03.2023 у загальному розмірі 2 599 333,50 грн відповідач виконував самостійно добровільно майже щотижнево, незалежно від того, чи була пред`явлена чи претензія, чи позовна заява з боку позивача. І той факт, що на дату підготовчого засідання, з боку відповідача всі зобов`язання з оплати виконані в повному обсязі, вартість поставленого брухту оплачена в повному обсязі і за позовними вимогами щодо стягнення заборгованості відсутній предмет спору, свідчить про те, що дії адвоката були неактуальними, формальними, оскільки заборгованість з боку відповідача оплачена не завдяки діям адвоката, а за власним волевиявленням відповідача та його добросовісністю. Оскільки попередньо відповідач не погоджувався із переліком дій, які наче виконував або не виконував адвокат, про що зазначалось у відзиві, як наслідок відповідач також не погодився із вимогами щодо стягнення «гонорару успіху». Відповідач не оспорював наявність заборгованість, її розмір, сплатив вказану заборгованість в повному обсязі - самостійно, за власним волевиявленням, спираючись на свою добросовісність, взагалі незважаючи, чи був залучений адвокат чи ні, сплатив ще до розгляду спору по суті. При цьому адвокатом не було здійснено жодного адвокатського запиту щодо встановлення яких то обставин, адвокат не здійснював дій щодо встановлення/підтвердження яких то обставин, що мають значення для справи № 908/455/25. Адвокат не надав докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між погашенням з боку відповідача заборгованості та укладеним договором між позивачем та адвокатом, та діями адвоката з виконанням вказаного договору, які б вплинули на факт оплати боргу. Договір про надання правової допомоги укладається між позивачем та адвокат відповідно до умов ЦК та ГК України на підставі свободи договору та вибору його умов як загальний договір про надання послуг. Проте, умови вказаного договору та обов`язок виконання зобов`язань сторін за цим договором, за якими сторони дійшли згоди, не можуть бути покладені виконання іншою стороною, яка не є стороною договору, тому відповідач фактично притягається до відповідальності в розмірі «гонорару успіху».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

У постанові від 31.05.2022 у справі №927/727/21 Верховний Суд сформував наступний висновок: Судами з урахуванням відповідних законодавчих приписів та правових висновків, викладених у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/996/18, правильно відзначено, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Закон України Про адвокатуру та адвокатську діяльність формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

За правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21: Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Надання правової допомоги позивачу і відповідачу підтверджується матеріалами справи, зокрема: поданням позову, відзиву та інших документів у справі, актами надання послуг, представництвом інтересів сторін в суді, протоколами судових засідань, згідно з яких вбачається участь адвокатів в судових засіданнях.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/2685/19 від 08.04.2020.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, обсягом зібраних доказів, добровільного погашення основного боргу відповідачем, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, завищений розмір «гонорару успіху», суд вважає, що 8000 грн 00 коп. становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Згідно з п. 3 ч.4 ст. 129 ГПК України судові витрати з розгляду справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, а також часткового задоволення позовних вимог і заяви позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, з урахуванням підстав закриття провадження у даній справі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 970 грн 84 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», ідентифікаційний код юридичної особи 00186536 (вул. Південне шосе, буд. 81, м. Запоріжжя, 69008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтаір Метал Груп», ідентифікаційний код юридичної особи 45046883 (вул. Широка, буд. 4, кв. 24, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51931) 4 208 (чотири тисячі двісті вісім) грн 44 коп. 3% річних та 63 (шістдесят три) грн 13 коп. судового збору та 7 970 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн 84 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову щодо стягнення 1 158 грн 63 коп. 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 18.04.2025.

Суддя А.О. Науменко