ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/287/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Карпенко А.С.

Представники сторін:

від позивача: Дєлов Віталій Вікторович (в залі суду) - від Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради - адвокат, ордер серія АЕ № 1357427 від 17.12.2024р.

представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ Новомосковської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 (суддя Юзіков С.Г.)

За позовом Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпровської міської ради

до Комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ" Новомосковської міської ради

про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

23.01.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області звернулось Комунальне підприємство «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ» Новомосковської міської ради з позовом до Комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ" Новомосковської міської ради про стягнення заборгованості в загальній сумі 8 103 582,84 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ" Новомосковської міської ради на користь Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпровської міської ради 7 838 849,41 грн. основного боргу, 74 776,44 грн. пені, 127 086,54 грн. індексу інфляції, 61 777,37 грн. 3 % річних, 121 537,34 грн. судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов договору про надання послуг з централізованого водопостачання №10864 від 23.03.2022 позивачем надано відповідачеві послуги на загальну суму 10 708 880,86 грн, що підтверджується актами-рахунками: № 64955 від 31.07.2023 за липень 2023р. на суму 3 311 048,32 грн., № 74094 від 31.08.2023 за серпень 2023р. на суму 3 630 578,21 грн., № 82334 від 30.09.2023 на суму 3 277 031,93 грн., № 93563 від 31.10.2023 за жовтень 2023р. на суму 490 222,40 грн., підписаними сторонами без зауважень.

Господарським судом встановлено, що відповідачем було частково оплачено надані послуги на суму 2 870 031,45 грн., у зв`язку з чим, за останнім обліковується борг у розмірі 7 838 849,41 грн. Даний борг підтверджується підписаним сторонами без заперечення Актом № 76914 від 02.11.2023 звірки за послуги водопостачання та водовідведення по КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів (Договору, Актів-рахунків, Акту звірки), судом першої інстанції визнано обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу Позивача про стягнення 7 838 849,41 грн. основного боргу.

Перевіривши за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство" розрахунки Позивача щодо стягнення індексу інфляції , судом встановлено, що розрахунки проведено правильно.

Разом з тим, судом першої інстанції перераховано з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних за період з 31.08.2023 по 12.01.2024 становить 74 776,44 грн., пеня за період з 31.08.2023 по 12.01.2024 становить 74 776,44 грн.

На підставі наведеного, господарський суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково у розмірі: 7 838 849,41 грн. основного боргу, 74 776,44 грн. пені, 127 086,54 грн. індексу інфляції, 61 777,37 грн. 3 % річних.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через підсистему Електронний суд до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Комунальне підприємство «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ» Новомосковської міської ради в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 по справі №904/287/24 змінити в частині стягнення пені та стягнути з Комунального підприємства «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ» Новомосковської міської ради на користь Комунального підприємства «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» Дніпровської міської ради 7477,64 грн - пені.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник вважає рішення суду першої інстанції в частині присудженої до стягнення пені в розмірі 74 776,44 грн таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню та зміні рішення у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 277 ГПК України.

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на збільшення фінансового навантаження на підприємство відповідача та зменшення фінансової спроможності скаржника виконувати належним чином свої зобов`язання за договором, укладеним з позивачем.

Скаржник також наголошує, що задоволення нарахованої пені в повному обсязі, на фоні нарахованих з урахуванням ст. 625 ЦК України фінансових санкцій, стане додатковим тягарем для збиткового підприємства комунальної форми власності.

На думку апелянта, приймаючи рішення по даній справі, господарським судом невірно застосовано положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та не враховано істотні обставини, що впливають на баланс між інтересами боржника та кредитора, а отже рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 підлягає зміні в частині стягнення пені шляхом зменшення розміру стягнутої пені до 7 477,64 грн.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Дармін М.О. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Чус О.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 02.08.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/287/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

09.08.2024 матеріали справи №904/287/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ» Новомосковської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 залишено без руху. Апелянту протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали надано можливість усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір у сумі 3633,60 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.

20.09.2024 до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява від скаржника про усунення недоліків на вимогу ухвали суду від 09.09.2024.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025 Розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ Новомосковської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 призначено в судове засідання на 20.03.2025 о 10:30 год.

Представник скаржника у судове засідання 20.03.2025 не з`явився та не скористався своїм правом участі в судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційним судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника скаржника.

Під час судового засідання, що відбулось 20.03.2025 секретар судового засідання зателефонував представнику апелянта Біжко Юлії Олександрівні та повідомив про дату та час призначеного судового засідання. Також, з`ясовано причину неявки належним чином повідомленого представника апелянта в судове засідання та чи не пов`язана її неявка з небезпекою через повітряну тривогу.

Представником апелянта зазначено про неможливість бути присутньою в судовому засіданні, призначеному на 20.03.2025 через зайнятість останньої в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів констатує відсутність з боку сторін клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату відсутні. Відповідно, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку, що неявка представника відповідача обумовлена загрозою життю і здоров`ю через повітряну тривогу.

20.03.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

23.03.2022 сторони уклали Договір про надання послуг з централізованого водопостачання № 10864 (далі Договір), за п. 1 якого Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати Споживачеві (Відповідачеві) послуги з централізованого водопостачання, а Споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, передбачених Договором.

Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону і становлять для Споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення з 01.01.2022 року на послугу з централізованого водопостачання 6,97 грн. без ПДВ за 1 м3 (п. 5 Договору).

Відповідно до п. 20 Договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Останнього робочого дня розрахункового періоду представники виконавця та споживача складають двосторонній акт зняття показів комерційного приладу обліку (водолічильника встановленого на дату укладення договору) за формою згідно Додатку №3 до Договору, за показниками якого визначається об`єм наданих послуг за розрахунковий період. У разі, якщо зняти показання комерційного приладу обліку (водолічильника встановленого на дату укладення договору) неможливо не з вини споживача, то розрахунок плати за надані послуги в розрахунковому періоді здійснюється виходячи з середнього споживання питної води протягом попередніх 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги, але не менш як 15 діб). У разі без обґрунтованої відмови представника споживача від складання та підписання акту, розрахунок плати за надані послуги за розрахунковий місяць проводиться на підставі п. 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затв. Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 за пропускною спроможністю труби вводу із застосуванням "Таблиць для гідравлічного розрахунку водопровідних труб" (Ф.А. Шевельов). Якщо споживач до 10 числа місяця наступного за розрахунковим надає письмове обґрунтування відмови від складання та підписання акту, розрахунок плати за надані послуги в розрахунковому періоді здійснюється виходячи з середнього споживання питної води протягом попередніх 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги, але не менш як 15 діб).

Розбіжності щодо обсягів наданих послуг вирішуються сторонами шляхом проведення переговорів або в судовому порядку, передбаченого чинним законодавством.

Згідно з п. 21 Договору Акти-Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі показань вузлів комерційного обліку (водолічильника встановленого на дату укладення договору) та надаються споживачеві (його представникові). Споживач зобов`язаний самостійно отримувати від виконавця два примірника акту-рахунку наданих послуг.

Акти-Рахунки надаються у паперовому вигляді. За згодою Споживача Акти-Рахунки можуть надаватися йому в електронному вигляді. Акти-Рахунки надаються Споживачеві на безоплатній основі.

Не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, Споживач повертає Виконавцю один з двох примірників акту-рахунку приймання наданих послуг за розрахунковий місяць, підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою Споживача, отриманий згідно п.21 Договору (п. 22 Договору).

Пунктом 23 Договору передбачено, що якщо Споживач має розбіжності щодо об`ємів наданих йому послуг, він зобов`язаний подати їх Виконавцю у письмовій формі в строк, визначений в п.22 Договору, і оплатити в порядку та строки, визначені в п.24 Договору, той об`єм послуг, до якого Споживач не має заперечень.

Розбіжності щодо обсягів наданих послуг вирішуються сторонами шляхом проведення переговорів або в судовому порядку, передбаченого чинним законодавством.

Неповернення актів-рахунків приймання наданих послуг або заперечень до них в строк та в порядку згідно п.23 Договору, підтверджує визнання Споживачем об`єм наданих йому послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. У цьому випадку у подальшому їх перерахунок не проводиться.

Відповідно до п. 24 Договору розрахунок по оплаті послуг за розрахунковий місяць повинен бути проведений Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця наступним чином:

- до 10 числа місяця наступного за розрахунковим - не менше 20% вартості спожитих послуг;

- до 20 числа місяця наступного за розрахунковим - не менше 60% вартості спожитих послуг;

- до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим - остаточний розрахунок по оплаті вартості спожитих послуг за розрахунковий місяць.

В платіжному документі на оплату спожитих послуг Споживач вказує №договору, вид платежу (за спожиту послугу централізованого водопостачання, або відповідний внесок), місяць, за який перераховуються кошти.

Згідно з п. 25 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги Споживач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині виконання своїх зобов`язань - до повного їх виконання сторонами. Сторони відповідно до ст. 180 ГК України та ст. 631 ЦК України встановлюють, що умови даного Договору застосовуються до відносин між ними з 01.03.2022 року (п. 52 Договору).

Позивач надав Відповідачеві послуги на загальну суму 10 708 880,86 грн., що підтверджується Актами-рахунками: № 64955 від 31.07.2023 за липень 2023р. на суму 3 311 048,32 грн., № 74094 від 31.08.2023 за серпень 2023р. на суму 3 630 578,21 грн., № 82334 від 30.09.2023 на суму 3 277 031,93 грн., № 93563 від 31.10.2023 за жовтень 2023р. на суму 490 222,40 грн., підписаними сторонами без зауважень.

За даними Позивача, Відповідач частково оплатив надані послуги, сплативши 2 870 031,45 грн., у зв`язку з чим, за останнім обліковується борг у розмірі 7 838 849,41 грн.

Даний борг підтверджується підписаним сторонами без заперечення Актом № 76914 від 02.11.2023 звірки за послуги водопостачання та водовідведення по КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради.

На прострочений борг Відповідача Позивач, з посиланням на п. 25 Договору та ст. 625 ЦК України, нарахував 75 212,12 грн. пені за період з 31.08.2023 по 12.01.2024, 127 086,54 грн. індексу інфляції за період з серпня 2023 року по січень 2024 року, 62 434,77 грн. 3 % річних за період з 31.08.2023 по 12.01.2024.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що на виконання укладеного 23.03.2022 Договору про надання послуг з централізованого водопостачання № 10864 (далі Договір), Позивач надав Відповідачеві послуги на загальну суму 10 708 880,86 грн., що підтверджується Актами-рахунками: № 64955 від 31.07.2023 за липень 2023р. на суму 3 311 048,32 грн., № 74094 від 31.08.2023 за серпень 2023р. на суму 3 630 578,21 грн., № 82334 від 30.09.2023 на суму 3 277 031,93 грн., № 93563 від 31.10.2023 за жовтень 2023р. на суму 490 222,40 грн., підписаними сторонами без зауважень, а Відповідач, в свою чергу, частково оплатив надані послуги, сплативши 2 870 031,45 грн., у зв`язку з чим, за останнім обліковується борг у розмірі 7 838 849,41 грн. Даний борг підтверджується підписаним сторонами без заперечення Актом №76914 від 02.11.2023 звірки за послуги водопостачання та водовідведення по КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради.

За змістом апеляційної скарги Комунального підприємства «Новомосковськ водоканал» Новомосковської міської ради, рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог, пов`язаних зі стягненням пені. Таким чином, враховуючи, що рішення в частині встановлення факту укладання договору, прострочення оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та правильності розрахунку нарахованих позивачем сум та перевіреного господарським судом - сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 7477,64 грн з огляду на доводи апелянта, а саме: «… Скаржник є підприємством яке в період 2022-2023 роки здійснювало діяльність з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Основними споживачами послуг Скаржника є населення м. Новомосковська.

Скаржник позбавлений права встановлювати економічні обґрунтовані тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, оскільки повноваження зі встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення відноситься до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - НКРЕКП), згідно закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг». Тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ» встановлені Постановою НКРЕКП №2851 від 22.12.2021р. (далі за текстом - Постанова №2851) та станом на сьогоднішній день є чинним.

Таким чином не зважаючи на те, що витрати Скаржника постійно збільшувались у зв`язку з підвищенням цін на енергоносії (природний газ, електроенергію та ін.), ремонт та обслуговування обладнання та водопровідних мереж, сплату податків і зборів, заробітні плати Скаржником надавались послуги відповідно до тарифів встановлених постановою №2851

Також необхідно зазначити що Скаржник не є кінцевим споживачем за укладеним з КП «Дніпроводканал» ДМР договором, у зв`язку з чим є "залежним" від платіжної дисципліни своїх кінцевих споживачів, яка зазнає негативних тенденцій.

Платіжна дисципліна кінцевих споживачів пов`язана як із наслідками збройної агресії російської федерації, так й внесенням деяких змін до чинного законодавства України через введення воєнного стану з 24.02.2022р. в Україні, зокрема прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05.03.2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України 05.03.2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» Скаржнику заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, а також припиняти/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в період з 24.02.2022р.

Все вищевикладене свідчить про збільшення фінансового навантаження на Скаржника та зменшення фінансової спроможності Скаржника виконувати належним чином свої зобов`язання за Договором, укладеним з Позивачем.

Приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо). Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві відповідач, керуючись судовою практикою в аналогічних справах вважає, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (п.8.38), а також у постановах Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20 (п. 25), від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21 (п. 80).

Таким чином задоволення нарахованої пені в повному обсязі, на фоні нарахованих з урахуванням ст.625 ЦК України фінансових санкцій, стане додатковим тягарем для й без того збиткового підприємства комунальної форми власності

Отже приймаючи рішення по справі №904/287/24, господарським судом невірно застосовано положення ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України, та не враховано істотні обставини, що впливають на баланс між інтересами боржника та кредитора, а отже рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024р. підлягає зміні в частині стягнення пені шляхом зменшення розміру стягнутої пені…» колегія суддів не вбачає підстав задоволення вимоги скаржника з огляду на наступне:

Згідно положень частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведеної ст. 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Разом з тим, згідно з положеннями частини 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2 ст. 233 ГК України).

Колегія суддів, з огляду на наявні в матеріалах справи докази доходить висновку, що відповідачем не доведеного свого скрутного матеріального становища, зокрема, не надано до суду належних первинних бухгалтерських документів на підтвердження майнового стану (звіт про фінансові результати за 2023 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) станом на кінець 2023 року тощо) та не доведено, що стягнення визначених судом штрафних санкцій призведе до погіршення діяльності підприємства відповідача.

Сама по собі наявність обставин воєнного стану на території України, не є безумовною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення оплати. Безпосередній вплив таких обставин має бути доведений належними доказами, чого відповідачем не було зроблено. При цьому, слід зазначити, що як відповідач так і позивач під час воєнного стану в Україні знаходяться в однакових умовах ведення своєї діяльності, отже несприятливі обставини, пов`язані з військовою агресію Російської Федерації проти України настали не тільки для відповідача, але й для позивача.

Разом із тим, згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 Цивільного кодексу України і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Здійснюючи оцінку обставин справи, колегія суддів враховує, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, погоджуючи у пункті 24 договору розрахунковий період для оплати послуг, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначив, що висновки Верховного Суду у справах щодо спорів, в яких вирішувалось питання щодо зменшення неустойки, демонструють очевидну різноманітність обставин (підстав та чинників), які беруться судом до уваги та впливають на рішення щодо зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Отже, і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.

А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).

На підставі наведеного колегія суддів зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Враховуючи те, що відповідачем не надано належних доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги в частині збільшення фінансового навантаження на КП «Новомосковськ водоканал» Новомосковської міської ради та зменшення його фінансової спроможності виконувати належним чином свої зобов`язання за договором, укладеним з позивачем, апеляційний господарський суд не приймає вказані доводи скаржника.

Разом з тим, наведені апелянтом підстави для зменшення розміру штрафних санкцій не є об`єктивними (винятковими) обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, оскільки укладення договорів здійснюється відповідачем з метою отримання прибутку.

Окрім того, КП «Новомосковськ водоканал» Новомосковської міської ради не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, що підтверджують надмірність пред`явлених до стягнення штрафних санкцій порівняно зі збитками кредитора та вплив на господарську діяльність відповідача надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин.

На переконання колегії суддів, сума присуджених до стягнення судом першої інстанції штрафних санкцій (74 776,44 грн), в порівнянні з сумою заборгованості зі сплати основного боргу (7 838 849,41 грн), є незначною та не може кваліфікуватись надмірно великою порівняно зі збитками.

Надаючи оцінку заявленому до стягнення розміру пені за прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг, суд першої інстанції прийняв до уваги принцип свободи договору та розмір пені, яка була нарахована в період з 31.08.2023 по 12.01.2024 та за перерахунком суду становить 74 776,44 грн, що складає 0,95% від суми основного боргу та узгоджується зі справедливістю, добросовісністю та розумністю, які відповідно до статей 3, 509 Цивільного кодексу України є не тільки одними із засад цивільного законодавства, а й підґрунтям для формування й виконання зобов`язань для учасників правовідносин.

Таким чином, враховуючи всі фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зменшення суми нарахованої пені до 7 477,64 грн.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга КП «Новомосковськ водоканал» Новомосковської міської ради на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ Новомосковської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 у справі №904/287/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн покласти на Комунальне підприємство НОВОМОСКОВСЬК ВОДОКАНАЛ Новомосковської міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.04.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус