РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2025Справа № 910/13981/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік партнер"

до Приватного підприємства "Агросила"

про стягнення пені за Договором у розмірі 26 850,67 грн.

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Агросила"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік партнер"

про стягнення 22 696,42 грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Гула К.М., ордер серія ВК № 1150333;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Гапоненко Р.І., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік партнер» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного підприємства «Агросила» про стягнення пені за Договором у розмірі 26 850,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 15 від 08.02.2024, в частині порушення строків поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.12.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

Також, 04.12.2024 Приватним підприємством «Агросила» подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік партнер» про стягнення 22 696,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 15 від 08.02.2024, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 судом залишено зустрічну позовну заяву без руху, надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

11.12.2024 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача за зустрічним позовом про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 прийнято зустрічний позов Приватного підприємства «Агросила» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік партнер» про стягнення 22 696,42 грн. до розгляду з первісним позовом у справі № 910/13981/24, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено розгляд справи №910/13981/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.01.2025.

30.12.2024 представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на позовну заяву.

31.12.2024 представником позивача за первісним позовом подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 20.01.2025 представник позивача за первісним позовом з`явився, представник відповідача за первісним позовом не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 17.02.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

29.01.2025 представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив.

У судове засідання 17.02.2025 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача за зустрічним позовом податкової звітності за липень 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання та оголошено перерву до 10.03.2025.

18.02.2025 представником відповідача за зустрічним позовом подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

19.02.2025 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 10.03.2025 представники сторін з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2025.

У судове засідання 07.04.2025 представники сторін з`явились.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом не визнав заявлені первісні позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні первісного позову повністю та задовольнити зустрічний позов, підтриманий позивачем за зустрічним позовом у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.04.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2024 року між Приватним підприємством «Агросила» (далі - виробник, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вік партнер» (далі - дистриб`ютор, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) укладено Дистриб`юторський договір № 01-02/24, за умовами якого виробник призначає дистриб`ютора бути уповноваженим представником виробника з реалізації автомобілів марки «Cargobud» (далі - продукція) та доручає дистриб`ютору від імені виробника здійснювати всі необхідні дії по оформленню договорів купівлі-продажу продукції, оформленню інших документів, пов`язаних з видачою продукції, та здійснювати фактичну видачу продукції покупця відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України.

08 лютого 2024 року між Приватним підприємством «Агросила» (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вік партнер» (далі - замовник) укладено Договір № 15 (далі - Договір), за умовами якого підрядник за дорученням замовникам зобов`язується здійснити виготовлення та монтаж фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master шассі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6), замовника (далі - роботи), а саме кузов універсальний загального призначення Cargobud зі спойлером на шасі Renault Master (виготовлення та монтування) у кількості 7 шт. загальною вартістю 2 496 060,00 грн. з ПДВ, а замовник зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування робіт у строки і за цінами, визначеними умовами цього Договору.

Детальні характеристики, комплектація та строки виконання робіт зазначаються в Додатку № 1 (Специфікація), який є невід`ємною частиною даного Договору.

Роботи, зазначені у п. 1.1 цього Договору, здійснюються підрядником відповідно до технічних умов ТУ У 29.1-2-2021 (пункти 1.2 та 1.3 Договору).

Ціна Договору, згідно з п. 3.1 Договору складає 2 496 060,00 грн., у тому числі ПДВ - 416 010,00 грн.

За умовами п. 2.2 Договору замовник проводить оплату по Договору двома частинами. Перша: попередня оплата в розмірі 1 622 439,00 грн., що складає 65% вартості робіт, сплачується замовником протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього Договору. Друга частина: остаточна оплата в розмірі 873 621,00 грн.. що становить 35% вартості робіт, сплачується замовником по факту закінчення виконання підрядником робіт, впродовж 5 робочих днів від дати підписання сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт (далі - Акт).

Відповідно до п. 2.4 Договору замовник зобов`язується виконати роботи протягом 60 днів з моменту фактичної поставки шасі автомобілів Renault Master шассі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6), на яке буде здійснюватися підрядником монтажні роботи за адресою підрядника, визначеною у п. 2.7 Договору.

У пункті 2.5 цього Договору узгоджено, що акт складається підрядником у двох примірниках, підписується ним та проставляється печатка підрядника, і обидва примірники передаються замовнику. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтверджений приймання робіт за якістю і кількістю. Для підтвердження приймання робіт за якістю і кістю для підписання Акту замовником може бути залучено третю особу - представник кінцевого покупця спеціалізованих фургонів загального призначення на базі шасі - автомобіля Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6).

Строк протягом якого замовник розглядає, підписує і передає підряднику один примірник Акту, становить три дні з дати його отримання замовником. У разі відмови від підписання Акту замовник зобов`язаний надати підряднику обґрунтовані заперечення щодо цього у цей самий строк.

У разі ненадання підряднику примірника належним чином підписаного Акту чи мотивованих заперечень проти його підписання у строк, зазначений у п. 2.5 цього Договору, сторони домовились, що в такому випадку Акт вважається підписаним замовником без зауважень та є підставою для сплати у повному обсязі за належно виконанні підрядником роботи по Договору (п. 2.6 Договору).

У відповідності до п. 2.7 Договору передача-приймання виконаних робіт здійснюється за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. В.Чорновола, 1, у строк, визначений в Додатку № 1 (Специфікації), за умови своєчасного отримання підрядником за вказаною адресою шасі автомобіля, на яке буде здійснюватися підрядником монтажні роботи, та отримання попередньої оплати, зазначеної в пункті 2.2 цього Договору. Можливе дострокове виконання робіт.

Про дату та час передачі-приймання виконаних робіт підрядник повідомляє замовника шляхом направлення останньому повідомлення на електронну пошту не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати та часу передачі-приймання виконаних робіт (п. 2.8 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,1% від суми не перерахованих коштів або невиконаних робіт за кожен день затримки. Але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України за весь період затримки виконання зобов`язань.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 7.3 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію, відповідно до якої строк виконання робіт - здійснення виготовлення та монтажу фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master L3 замовника, складає 45 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п. 2.2 даного Договору.

На виконання умов Договору замовником перераховано підряднику аванс у розмірі 1 622 439,00 грн. згідно платіжної інструкції № 7195 від 08.02.2024.

За актом прийняття-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 25.06.2024 замовник передав, а виконавець прийняв 7 автомобілів Renault Master L3.

За результатами виконання підрядником робіт за Договором, сторонами без заперечень та зауважень складено Акти передачі-прийому автомобіля від 27.08.2024 (2 транспортних засоби), від 05.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 17.09.2024 (один транспортний засіб) та 17.09.2024 (один транспортний засіб).

Також, на виконання Договору, підрядником виставлено замовнику на оплату рахунки № 70 від 27.08.2024 на суму 249 606,00 грн., № 74 від 06.09.2024 на суму 124 803,00 грн., № 80 від 13.09.2024 на суму 249 606,00 грн., № 81 від 17.09.2024 на суму 249 606,00 грн., які оплачено замовником згідно платіжних інструкцій № 7195 від 08.02.2024 на суму 249 606,00 грн., № 9690 від 06.09.2024 на суму 124 803,00 грн., № 9782 від 13.09.2024 на суму 249 606,00 грн., № 9815 від 17.09.2024 на суму 249 606,00 грн.

28 серпня 2024 року та 03 вересня 2024 року замовник звернувся до виконавця із Вимогами № 387 та № 392 про передачу автомобілів, у відповідь на які виконавець повідомив 03.09.2024, що не встигає передає автомобілі.

Листом вих. № 22/10 від 22.10.2024 виконавець повідомив замовника, що неодноразово повідомляв, що затримки зумовлені періодичними відключеннями електропостачання, дефіцитом робочих та нестабільними поставками комплектуючих у зв`язку зі збройною агресією проти України.

Замовник в свою чергу, звернувся до виконавця із Претензією № 449 від 30.09.2024, у якій на підставі п. 4.2 Договору вимагав сплатити пеню в сумі 26 850,67 грн., у відповідь на яку, виконавець Листом від 11.11.2024 зазначив, що затримки зумовлені періодичними відключеннями електропостачання у зв`язку з ракетними обстрілами, дефіцитом робочих сил та нестабільними поставками комплектуючих у зв`язку зі збройною агресією проти України.

Звертаючись з позовом до суду, позивач за первісним позовом зазначає, що виконавцем порушено свої зобов`язання за Договором в частині дотримання строків виконання робіт, в зв`язку з чим, на підставі п. 4.2 Договору просить стягнути з відповідача за первісним позовом пеню в розмірі 26 850,67 грн.

Відповідач за первісним позовом в свою чергу, у відзиві на позовну заяву зазначає, що 31.07.2024 ПП «Агросила» Новою поштою направило ТОВ «ВІК Партнер» Акт №20 виконаних робіт від 30.07.2024, однак станом на даний час ТОВ «ВІК Партнер» не повернуло ПП «Агросила» примірник підписаного Акту № 20 виконаних робіт від 30.07.2024 та не надало ПП «Агросила» мотивованих заперечень проти підписання Акту №20 виконаних робіт від 30.07.2024 у строк, зазначений у пункті 2.5 цього Договору, а отже з урахуванням пункту 2.6 Договору, Акт №20 виконаних робіт від 30.07.2024 вважається підписаним замовником без зауважень, та є підставою для сплати у повному обсязі за належно виконані підрядником роботи по Договору, що свідчить про те, що відповідачем за первісним позовом не було порушено зобов`язань за Договором № 15 від 08.02.2024 в частині строків поставки. Також, відповідач за первісним позовом зазначає, що на підставі Акту № 20 виконаних робіт від 30.07.2024 ПП «Агросила» зареєструвала податкову накладну №10 від 30.07.2024, тобто з 30.07.2024 ТОВ «ВІК Партнер» отримало податковий кредит на всю суму податкового кредиту згідно умов Договору №15 від 08.02.2024.

В свою чергу, звертаючись із зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки моментом підписання сторонами Акту № 20 виконаних робіт від 30.07.2024 є 30.07.2024, оплата в розмірі 1 622 439,00 грн. мала бути оплачена ТОВ «ВІК Партнер» - не пізніше 02.08.2024, натомість ТОВ «ВІК Партнер» порушено зобов`язання за Договором № 15 від 08.02.2024, а саме порушено строки оплати по Договору, оскільки оплата ТОВ «ВІК Партнер» здійснювалася уже після 02.08.2024, а саме у наступні дати: 28.08.2024 у сумі - 249 606 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції № 9570 від 28.08.2024; 06.09.2024 у сумі - 124 803 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції № 9690 від 06.09.2024, 13.09.2024 у сумі - 249 606 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції № 9782 від 13.09.2024 та 17.09.2024 у сумі - 249 606 грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції № 9815 від 17.09.2024, в зв`язку з чим, позивачем за зустрічним позовом на підставі п. 4.2 Договору нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 22 696,42 грн.

Відповідач за зустрічним позовом в свою чергу, заперечуючи проти зустрічного позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що Акт наданих послуг наданий у форматі word та складений безпосередньо відповідачем, а отже міг вільно редагуватися ним; Акт наданих послуг та специфікація з ТОВ «Нова Пошта» не містять підписів сторін, а тому не є допустимими доказами на підтвердження жодних обставин; специфікація з ТОВ «Нова Пошта» не містить інформації про відправлення на ім`я ТОВ «Вік Партнер»; відсутні жодні докази, які б підтверджували факт надсилання ТОВ «Вік Партнер» саме Акту наданих послуг від 30.07.2024, при цьому, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до п. 2.5 Договору, замовник зобов`язаний підписати акт наданих послуг або надати обґрунтовані заперечення щодо цього протягом трьох днів з дати його отримання Замовником, однак жодних доказів, які б підтверджували отримання ТОВ «Вік Партнер» Акту наданих послуг, до позовної заяви не долучено. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ТОВ «Вік Партнер» не отримувало Акт наданих послуг від 30.07.2024, а тому не мало можливості надати заперечення щодо нього. Також, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ПП «Агросила» жодним чином не спростувало факту несвоєчасного виконання робіт, що підтверджується доказами, долученими до первісного позову ТОВ «Вік Партнер» зокрема: Актами приймання передачі авто після виконання робіт, що були підписані в період з 27.08.2024 по 17.09.2024; Листуванням між директорами сторін, у якому директор ПП «Агросила» 03.09.2024 написав: «Віталій, навіщо засипаєте листами? Не встигаємо передати автомобілі, з відомих причин, так ще потрібно виділити час на підготовку відповіді. Листи-вимоги не прискорять виробництво, адже Ви бачили цей процес.»; Вимогами про передачу автомобілів; Листом ПП «Агросила» вих. № 22/10 від 22.10.2024, у якому ПП «Агросила» підтвердило затримку у виконанні робіт: «Стосовно Договору № 15 від 08.02.2024, ПП «АГРОСИЛА» неодноразово повідомляло, що затримки зумовлені періодичними відключеннями електропостачання, дефіциту робочих, та нестабільними поставками комплектуючих у зв`язку зі збройною агресією проти України.». Таким чином, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що вищезазначені докази підтверджують несвоєчасне виконання робіт та передачу готових автомобілів із затримкою, що унеможливлювало підписання акту наданих послуг 30.07.2024 та при цьому, всі оплати здійснювалися на підставі виставлених ПП «Агросила» рахунків, які виставлялися в день передачі автомобілів за актами приймання передачі, оплати проводилися в день отримання відповідних рахунків. Крім того, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ПП «Агросила» не виставляло рахунок на оплату 30.07.2024, коли нібито було складено акт наданих послуг, а також до цього моменту ПП «Агросила» жодного разу не висловлювало претензій щодо несвоєчасної оплати за виконані роботи. ТОВ «Вік Партнер» не заперечує факту реєстрації ПП «Агросила» податкової накладної від 30.07.2024 р. Бухгалтером ТОВ «Вік Партнер» податковий кредит за вказаною податковою накладною помилково було включено до декларації з ПДВ за липень 2024 р. Після здійснення доплат для ПП «Агросила» в серпні-вересні 2024 р., при формуванні декларації за серпень 2024 р., бухгалтер виявила вказану помилку, про що повідомила директора службовою запискою. Для коригування податкової декларації підприємству необхідно було поповнити рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ на суму 145 603,50 грн. Зважаючи на те, що ТОВ «Вік Партнер» вже здійснило оплату робіт ПП «Агросила» в повному обсязі з ПДВ, директором була дана вказівка здійснити уточнення показників декларації після реєстрації постачальником податкових накладних вірною датою.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У частинах 1, 2 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. України

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У частині 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення частини 7 статті 193 ГК України і статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Судом встановлено, що правовідносини сторін у справі, що розглядається, виникли з договору підряду. При цьому, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності укладеного між сторонами договору, цей договір є належною в розумінні статей 11, 509 ЦК України і статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2).

Згідно зі ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У відповідності до п. 2.7 Договору передача-приймання виконаних робіт здійснюється за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. В.Чорновола, 1, у строк, визначений в Додатку № 1 (Специфікації), за умови своєчасного отримання підрядником за вказаною адресою шасі автомобіля, на яке буде здійснюватися підрядником монтажні роботи, та отримання попередньої оплати, зазначеної в пункті 2.2 цього Договору. Можливе дострокове виконання робіт.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію, відповідно до якої строк виконання робіт - здійснення виготовлення та монтажу фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master L3 замовника, складає 45 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п. 2.2 даного Договору.

За умовами п. 2.2 Договору замовник проводить оплату по Договору двома частинами. Перша: попередня оплата в розмірі 1 622 439,00 грн., що складає 65% вартості робіт, сплачується замовником протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього Договору. Друга частина: остаточна оплата в розмірі 873 621,00 грн.. що становить 35% вартості робіт, сплачується замовником по факту закінчення виконання підрядником робіт, впродовж 5 робочих днів від дати підписання сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт (далі - Акт).

На виконання умов Договору замовником перераховано підряднику аванс в розмірі 1 622 439,00 грн. згідно платіжної інструкції № 7195 від 08.02.2024.

Водночас, відповідно до п. 2.4 Договору замовник зобов`язується виконати роботи протягом 60 днів з моменту фактичної поставки шасі автомобілів Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6), на яке буде здійснюватися підрядником монтажні роботи за адресою підрядника, визначеною у п. 2.7 Договору.

Відтак, оскільки п. 2.7 Договору містить відкладальну умову щодо своєчасності отримання підрядником шасі автомобіля, а у п. 2.4 Договору сторонами узгоджено виконання робіт саме протягом 60 днів з моменту фактичної поставки шасі автомобілів, на відміну від Специфікації, якою строк виконання підрядником робіт залежить виключно від факту здійснення оплати, що в тому числі і не узгоджується з п. 2.7 Договору, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що підрядник зобов`язаний був виконати роботи за Договором протягом 60 днів з моменту фактичної поставки шасі автомобілів Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6), на яке буде здійснюватися підрядником монтажні роботи.

За актом прийняття-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 25.06.2024 замовник передав, а виконавець прийняв 7 автомобілів Renault Master L3.

Отже, оскільки шасі автомобілів Renault Master шасі L3 були прийняті підрядником 25.06.2024, та станом на 25.06.2024 замовником було здійснено визначену умовами Договору попередню оплату в розмірі 1 622 439,00 грн., підрядник зобов`язаний був виконати роботи у строк до 26.08.2024 включно, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України.

У пункті 2.5 цього Договору узгоджено, що акт складається підрядником у двох примірниках, підписується ним та проставляється печатка підрядника, і обидва примірники передаються замовнику. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтверджений приймання робіт за якістю і кількістю. Для підтвердження приймання робіт за якістю і кістю для підписання Акту замовником може бути залучено третю особу - представник кінцевого покупця спеціалізованих фургонів загального призначення на базі шасі - автомобіля Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6).

Строк протягом якого замовник розглядає, підписує і передає підряднику один примірник Акту, становить три дні з дати його отримання замовником. У разі відмови від підписання Акту замовник зобов`язаний надати підряднику обґрунтовані заперечення щодо цього у цей самий строк.

У разі ненадання підряднику примірника належним чином підписаного Акту чи мотивованих заперечень проти його підписання у строк, зазначений у п. 2.5 цього Договору, сторони домовились, що в такому випадку Акт вважається підписаним замовником без зауважень та є підставою для сплати у повному обсязі за належно виконанні підрядником роботи по Договору (п. 2.6 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як зазначає позивач за первісним позовом та підтверджується матеріалами справи, за результатами виконання підрядником робіт за Договором, сторонами без заперечень та зауважень складено Акти передачі-прийому автомобіля від 27.08.2024 (2 транспортних засоби), від 05.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 17.09.2024 (один транспортний засіб) та 17.09.2024 (один транспортний засіб).

Означені Акти підписані обома сторонами спору та жодних зауважень щодо означених Актів виконавцем, в тому числі під час розгляду справи, не висловлено.

Однак, відповідач за первісним позовом зазначає, що 31.07.2024 ПП «Агросила» Новою поштою направило ТОВ «ВІК Партнер» Акт №20 виконаних робіт від 30.07.2024, однак станом на даний час ТОВ «ВІК Партнер» не повернуло ПП «Агросила» примірник підписаного Акту № 20 виконаних робіт від 30.07.2024 та не надало ПП «Агросила» мотивованих заперечень проти підписання Акту №20 виконаних робіт від 30.07.2024 у строк, зазначений у пункті 2.5 цього Договору, а отже з урахуванням пункту 2.6 Договору, Акт №20 виконаних робіт від 30.07.2024 вважається підписаним замовником без зауважень, що свідчить про те, що відповідачем за первісним позовом не було порушено зобов`язань за Договором № 15 від 08.02.2024 в частині строків виконання робіт.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, по-перше, означений Акт № 20 від 30.07.2024, був направлений приватній особі - Миколайчуку Ігорю Івановичу, а не ТОВ «Вік Партнер», жодних належних доказів направлення означеного акту саме замовнику, матеріали справи не містять, а по-друге, наведені ПП «Агросила» обставини щодо виконання робіт ще у липні 2024 року суперечать попередній поведінці ПП «Агросила», яка існувала до звернення сторін спору до суду з позовами, оскільки ПП «Агросила» без заперечень та зауважень склало та підписало Акти передачі-прийому автомобіля від 27.08.2024 (2 транспортних засоби), від 05.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 17.09.2024 (один транспортний засіб) та 17.09.2024 (один транспортний засіб), чим підтвердило передання виконаних робіт саме означеними датами.

Також, з листування сторін вбачається, що директор ПП «Агросила» 03.09.2024 написав замовнику: «Віталій, навіщо засипаєте листами? Не встигаємо передати автомобілі, з відомих причин, так ще потрібно виділити час на підготовку відповіді. Листи-вимоги не прискорять виробництво, адже Ви бачили цей процес.», а у Листі вих. № 22/10 від 22.10.2024, ПП «Агросила» підтвердило затримку у виконанні робіт: «Стосовно Договору № 15 від 08.02.2024, ПП «Агросила» неодноразово повідомляло, що затримки зумовлені періодичними відключеннями електропостачання, дефіциту робочих, та нестабільними поставками комплектуючих у зв`язку зі збройною агресією проти України.».

Окрім того, суд також враховує, що у відповідності до п. 2.8. Договору, про дату та час передачі-приймання виконаних робіт підрядник повідомляє замовника шляхом направлення останньому повідомлення на електронну пошту не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати та часу передачі-приймання виконаних робіт, однак жодних доказів повідомлення замовника про дату та час передачі-приймання виконаних робіт, підрядником до матеріалів справи не надано.

Отже, суд вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на складання підрядником Акту №20 виконаних робіт від 30.07.2024 та зазначаючи про передання виконаних робіт саме 30.07.2024, відповідач за первісним позовом в подальшому, у період з 27.08.2024 по 17.09.2024 складає Акти передачі-прийому автомобілів, які підписані без заперечень та зауважень, та у листуванні між сторонами як станом на 03.09.2024, так і на 22.10.2024 визнає факт затримки з виконання робіт за Договором, що у сукупності свідчить про невідповідність посилань відповідача за первісним позовом про виконання робіт та їх передання 30.07.2024 як фактичним обставинам справи, так і попередній поведінці підрядника.

Таким чином, як встановлено судом, роботи за Договором передані підрядником згідно Актів передачі-прийому автомобіля від 27.08.2024 (2 транспортних засоби), від 05.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 17.09.2024 (один транспортний засіб) та 17.09.2024 (один транспортний засіб).

Щодо посилання відповідача за первісним позовом на складену ним та зареєстровану податкову накладну № 10 від 30.07.2024 (зареєстрована в єдиному реєстрі накладних 14.08.2024), суд зазначає наступне.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ст. 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 сформувала висновок, що податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки, вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

При цьому Верховний Суд звертав увагу, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).

Зокрема, відповідно до практики Верховного Суду, податкові накладні можуть засвідчувати факт поставки товару (якщо покупець не доводить іншими доказами наявність у податкових накладних дефекту). Натомість за обставинами цієї справи факт поставки товару сторонами не оскаржується. Спір між сторонами виник стосовно термінів виконання відповідачем робіт з виготовлення та монтажу фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6) та передачі їх позивачу.

Суд вважає, що за обставинами цієї конкретної справи складена та зареєстрована постачальником податкова накладна від 30.07.2024 за фактом здійснення операції не може переконливо засвідчити, що роботи з виготовлення та монтажу фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6) були виконані та передані позивачу саме 30.07.2024.

У постанові від 04.11.2019 у справі № 905/49/15 Верховний Суд зробив висновки, неврахування яких є підставою касаційного оскарження, що: податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним; оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення ПК України та фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

На підставі викладеного, оцінюючи вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи стандарт вірогідності доказів та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що надана відповідачем у справі податкова накладна від 30.07.2024 № 10 на суму 873 621,00 грн. (зареєстрована в ЄРПН 14.08.2024) не доводить із більшою вірогідністю (порівняно з іншими наявними у справі доказами) того, що роботи з виготовлення та монтажу фургонів загального призначення на базі шасі автомобіля Renault Master шасі L3 (ТСС 1С3 3 В6 ТСС 1С3 3 D6) в повному обсязі були виконані відповідачем та передані позивачу 30.07.2024.

Відтак, відповідачем за первісним позовом порушено строки виконання робіт за Договором, що останнім не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2 Договору за несвоєчасне виконання зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,1% від суми не перерахованих коштів або невиконаних робіт за кожен день затримки. Але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України за весь період затримки виконання зобов`язань.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, судом встановлено, що позивачем за первісним позовом не враховано приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, а також з урахуванням того, що день підписання Акту, у зв`язку з фактичною передачею виконаних робіт не є днем прострочення, зв`язку з чим, стягненню з відповідача за первісним позовом підлягає пеня в розмірі 21 531,19 грн.

В свою чергу, щодо вимог за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 854 ЦК України визначає, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За умовами п. 2.2 Договору замовник проводить оплату по Договору двома частинами. Перша: попередня оплата в розмірі 1 622 439,00 грн., що складає 65% вартості робіт, сплачується замовником протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього Договору. Друга частина: остаточна оплата в розмірі 873 621,00 грн.. що становить 35% вартості робіт, сплачується замовником по факту закінчення виконання підрядником робіт, впродовж 5 робочих днів від дати підписання сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт (далі - Акт).

На виконання умов Договору замовником перераховано підряднику аванс в розмірі 1 622 439,00 грн. згідно платіжної інструкції № 7195 від 08.02.2024.

Отже, як встановлено судом, оскільки Договір між сторонами укладено 08.02.2024 та 08.02.2024 замовником і перераховано попередню оплату в розмірі та порядку, визначеному сторонами у п. 2.2 Договору, доводи позивача за зустрічним позовом про порушення замовником строку здійснення попередньої оплати не відповідають встановленим обставинам справи.

В свою чергу, щодо здійснення остаточної оплати, суд зазначає наступне.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

У судовій практиці стосовно акту виконаних робіт, підписаного однією стороною, сталою є правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 у справі № 23/236, у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19 та інших. Вона полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі №910/18384/20 про стягнення плати за виконані підрядні роботи за аналізом норм статей 837, 882 ЦК України дійшов висновку, що нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт.

Верховний Суд у вказаній постанові у справі №910/18384/20 також дійшов висновку про те, що якщо позивач як підрядник фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акти приймання-виконання, які останній отримав під час розгляду справи про стягнення з нього коштів за виконані за цими актами роботи (до винесення рішення у справі) і під час розгляду справи не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, в залежності від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах.

Статтю 882 ЦК України треба розглядати у системному зв`язку з іншими положеннями ЦК України, які регулюють правовідносини підряду, зокрема з положеннями частини 1 статті 853 ЦК України, яка визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18).

Таким чином, для встановлення наявності підстав для оплати робіт за договором підряду, які оформлені актом прийняття-передачі робіт, підписаним однією стороною договору (підрядником), необхідним є встановлення та оцінка таких істотних обставин для цього, як обґрунтованість відмови замовника від підписання актів виконаних робіт та реального/фактичного виконання робіт за договором підряду. Отже, встановлення наведених обставин входить до предмету доказування у цій справі.

Однак, як вже встановлено судом, жодних належних доказів направлення Акту № 20 виконаних робіт від 30.07.2024 саме замовнику, матеріали справи не містять, як і не містять доказів фактичного виконання робіт саме у липні 2024 року, що в тому числі суперечить встановленим обставинам справи та попередній поведінці ПП «Агросила».

Таким чином, оскільки як вже встановлено судом, роботи за Договором були передані та прийняті без заперечень та зауважень саме згідно підписаних обома сторонами Актів передачі-прийому автомобіля від 27.08.2024 (2 транспортних засоби), від 05.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 13.09.2024 (один транспортний засіб), 17.09.2024 (один транспортний засіб) та 17.09.2024 (один транспортний засіб), оскільки у відповідності до п. 2.2 Договору остаточна оплата в розмірі 873 621,00 грн., що становить 35% вартості робіт, сплачується замовником по факту закінчення виконання підрядником робіт, впродовж 5 робочих днів від дати підписання сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт, та самим позивачем за зустрічним позовом у наведеному порядку і виставлено замовнику на оплату рахунки № 70 від 27.08.2024 на суму 249 606,00 грн., № 74 від 06.09.2024 на суму 124 803,00 грн., № 80 від 13.09.2024 на суму 249 606,00 грн., № 81 від 17.09.2024 на суму 249 606,00 грн., які оплачено замовником згідно платіжних інструкцій № 7195 від 08.02.2024 на суму 249 606,00 грн., № 9690 від 06.09.2024 на суму 124 803,00 грн., № 9782 від 13.09.2024 на суму 249 606,00 грн., № 9815 від 17.09.2024 на суму 249 606,00 грн., тобто без порушення строку оплати, визначеного п. 2.2 Договору.

Таким чином, суд в даному випадку, не вбачає підстав для покладення на замовника відповідальності, передбаченої пунктом 4.2 Договору, оскільки замовником належним чином виконано взяті на себе зобов`язання щодо здійснення оплати, у відповідності до узгоджених сторонами умов Договору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, з покладенням судового збору в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Агросила" (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 37/48, оф. 1; ідентифікаційний код: 36354758) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік партнер" (33003, м. Рівне, вул. Кобзарська, 85; ідентифікаційний код: 36354758) пеню у розмірі 21 531 (двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять одна) грн. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 942 (одна тисяча дев`ятсот сорок дві) грн. 49 коп.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

5. Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом.

6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.04.2025

Суддя О.А. Грєхова