ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2025р. Справа №905/137/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) справу

за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, МІСТО КИЇВ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, БУДИНОК 9; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» (84100, ДОНЕЦЬКА ОБЛ., МІСТО СЛОВ`ЯНСЬК, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, БУДИНОК 22, ОФІС 8; )

про стягнення 43 498,58 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 43 498,58 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.02.2025 прийнято позовну Акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Судом встановлено, що відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

Відповідно до ч.7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з п.2 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала господарського суду від 24.02.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 25.02.2025 о 20:16год., що підтверджується відповідною довідкою.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд зазначає, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2023 року на а/д Т-05-15 - Олександрівка - Покровськ - Константинополь, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ТАТА р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу SKODA р/н НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ТАТА» реєстраційний № НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213092992 від 25.01.2023.

Страховик - ПрАТ «СК «Універсальна», Стахувальник - ТОВ «МК Продсервіс».

Строк дії Договору з 26.01.2023 до 25.01.2024.

Страхова сума за шкоду заподіяну майну 160 000 грн.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2024 року у справі №227/3656/24 водія транспортного засобу ТАТА р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

02 січня 2024 року, власник автомобіля SKODA р/н НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування збитку, отриманого внаслідок ДТП, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213092992 від 25.01.2023.

Відповідно до висновку звіту «Про визначення вартості відновлювального ремонту» від 24.04.2024 виконаного ФОП Дербас Ю.Ю., вартість відновлювального ремонту автомобіля SKODA р/н НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту технічного зносу складових, що підлягають заміні, складає 50 488,29 грн.(з врахуванням ПДВ на складові).

На підставі страхового акту № 18916-1, ПрАТ «СК «Універсальна» 25.04.2024 здійснила виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу SKODA р/н НОМЕР_2 у розмірі 43 498 грн. 58 коп.

Згідно доводів Позивача, у випадку, якщо роботодавець являється власником автомобіля (чи орендарем) та передав у користування своєму водієві (який має трудовий чи інших договір з роботодавцем) транспортний засіб для виконання останнім своїх трудових обов`язків, то за шкоду завдану потерпілому повинен відповідати саме роботодавець.

04 вересня 2024 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулася до ТОВ «МК Продсервіс» з вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок СК «Універсальна» збитки в порядку регресу, за фактично виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 43 498,58 грн.

Проте, ця вимога була залишена ТОВ «МК Продсервіс» без задоволення.

Вважаючи порушеним своє право, ПрАТ «СК «Універсальна», керуючись приписами ст.ст. 993, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК України, звернулося до Господарського суду донецької області з позовом у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 43 498,58 грн.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законів України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

У судовому засіданні встановлено, що 21.01.2023 на а/д Т-05-15 - Олександрівка - Покровськ - Константинополь, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ТАТА р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу SKODA р/н НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ТАТА» реєстраційний № НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213092992 від 25.01.2023.

Страховик - ПрАТ «СК «Універсальна», Стахувальник - ТОВ «МК Продсервіс».

Строк дії Договору з 26.01.2023 до 25.01.2024.

Страхова сума за шкоду заподіяну майну 160 000 грн.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2024 року у справі №227/3656/24 водія транспортного засобу ТАТА р/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, 21.01.2023, ОСОБА_1 на законних підставах керував автомобілем «ТАТА» реєстраційний № НОМЕР_1 , Страхувальником якого за полісом № 213092992 є ТОВ «МК Продсервіс».

Тобто, на час ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «МК Продсервіс»., працюючи на посаді водія

Ці обставини відповідачем не спростовані.

02 січня 2024 року, власник автомобіля SKODA р/н НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування збитку, отриманого внаслідок ДТП, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213092992 від 25.01.2023.

Відповідно до висновку звіту «Про визначення вартості відновлювального ремонту» від 24.04.2024 виконаного ФОП Дербас Ю.Ю., вартість відновлювального ремонту автомобіля SKODA р/н НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту технічного зносу складових, що підлягають заміні, складає 50 488,29 грн.(з врахуванням ПДВ на складові).

На підставі страхового акту № 18916-1, ПрАТ «СК «Універсальна» 25.04.2024 здійснила виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу SKODA р/н НОМЕР_2 у розмірі 43 498 грн. 58 коп.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам

Тому, після виплати страхового відшкодування, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як уже було зазначено, судом встановлено, що на час ДТП законним володільцем автомобіля ТАТА р/н НОМЕР_1 було саме ТОВ «МК Продсервіс», на виконання договірних зобов`язань з яким і діяв позивач, здійснюючи виплату страхового відшкодування на користь потерпілої сторони власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля SKODA р/н НОМЕР_2

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц дійшла до висновку, що у випадку, якщо роботодавець являється власником автомобіля (чи орендарем) та передав у користування своєму водієві (який має трудовий чи інших договір з роботодавцем) транспортний засіб для виконання останнім своїх трудових обов`язків, то за шкоду завдану потерпілому повинен відповідати саме роботодавець. Вказаний висновок зазначений у постанові

Такий правовий висновок також закріплений у постановах Верховного Суду: № 462/970/18 від 16.12.2020 року; № 760/28302/18 від 25.11.2020 року; № 133/1238/17 від 02.11.2020 року; № 213/994/16-ц від 16.04.2020 року.

Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року №6-108цс13, та закріплений у постанові Верховного Суду України по справі 703/2166/16-ц.

Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1172, 1187, 1191 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2024 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ТОВ «МК Продсервіс» з вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок СК «Універсальна» збитки в порядку регресу, за фактично виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 43 498,58 грн.

Проте, ця вимога була залишена ТОВ «МК Продсервіс» без задоволення, що стало підставою для звернення СК «Універсальна» до суду з вказаним позовом.

Матеріали справи не містять доказів сплати Товариством «МК Продсервіс» коштів за фактично виплачену суму страхового відшкодування СК «Універсальна».

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на ТОВ «МК Продсервіс»

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК Продсервіс» (84100, ДОНЕЦЬКА ОБЛ., МІСТО СЛОВ`ЯНСЬК, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, БУДИНОК 22, ОФІС 8; ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, МІСТО КИЇВ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, БУДИНОК 9; ) збитки в порядку регресу у розмірі 43 498,58 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 23.04.2025.

Суддя Е.В. Зекунов