ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"16" квітня 2025 р. Справа№ 910/3279/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025, повний текст якої складено та підписано 03.04.2025

у справі № 910/3279/25 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд"

про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення основного боргу 1 405 693 517,50грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.04.2025.

02.04.2025 через Електронний суд відповідач звернувся Господарського суду міста Києва із клопотанням про продовження строку для надання відзиву (у порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України) встановленого судом на два місяці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позов задоволено частково. Продовжено строк для подання відзиву на позов до 10.04.2025 включно. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

При прийняття цієї ухвали суд виходив з того, що ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.03.2025 відповідачу надано строк для подання до суду відзиву - 15 днів з дня вручення вказаної ухвали суду. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 20.03.2025, а тому останнім днем встановленого судом строку для подання відзиву є 04.04.2025 включно. Отже, відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву до його закінчення. Враховуючи обґрунтування відповідача та беручи до уваги період поставок за спірним договором, а також строки проведення оплат, для забезпечення права і обов`язку адвоката з`ясувати всі відомі клієнту обставини та його власного висновку і переконання у наявності фактичних і правових підстав для виконання доручення з представницвта у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку частково задовольнити клопотання відповідача та продовжити йому строк на подання відзиву до 10.04.2025, а не на два місяці.

Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву відповідача про продовження строку для надання відзиву на два місці задовольнити в повному обсязі.

Щодо наявності підстав для оскарження цієї ухвали відповідач послався на п. 9 ч.1 ст. 255 ГПК України, та вважає, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Колегія суддів вважає такий висновок апелянта помилковим з огляду на наступне.

Згідно частиною 2 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі було задоволено клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позов та продовжено такий строк до 10.04.2025 включно.

Однак, у переліку ухвал, який визначений частиною 1 ст. 255 ГПК України, відсутні ухвали про задоволення заяви про продовження строку на подання відзиву.

Отже, скаржником оскаржується ухвала, яка відповідно до ч. 1 ст. 255 ГПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що згідно з п. 9 ч.1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк. Тобто, зазначена норма процесуального закону не може бути застосована до поданої апеляційної скарги.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, виходячи із принципів статей 55, 129 Конституції України, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України. Порядок здійснення господарського судочинства в Україні регламентується відповідним спеціальним законом - ГПК України, нормами якого, зокрема, визначено конкретні випадки можливості оскарження тих чи інших процесуальних документів суду (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2019 у справі №18/257).

Перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Заявник наполягає на відкритті апеляційного провадження та перегляді ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, однак в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У зв`язку із поданням апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, Північний апеляційний господарський суд повертає заявнику апеляційну скаргу з доданими до неї документами.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235, 254, 255, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/3279/25 та додані до неї матеріали повернути скаржнику.

Матеріали справи № 910/3279/25 повернути до суду першої інстанції.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков