ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. ХарківСправа № 922/366/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№8966 від 10.04.2025) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Покровська, будинок 11; )
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (місцезнаходження: 64371, Харківська область, Ізюмський район, село Довгеньке, вулиця Борисова, будинок 51; )
про стягнення 171 575, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за договором №09-2021Р від 17.09.2022 у розмірі 171 575,80 грн.

Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (місцезнаходження: 64371, Харківська область, Ізюмський район, село Довгеньке, вулиця Борисова, будинок 51; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Покровська, будинок 11; ) заборгованість за договором №09-2021Р від 17.09.2022 у розмірі 171 575,80 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

10 квітня 2025 року до Господарського суду Харківської області надійшла заява представника позивача адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення (вх.№8966 від 10.04.2025), згідно якої заявник просить суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 21 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2025 прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/366/25. Розгляд заяви постановлено здійснювати без виклику представників сторін протягом 10 днів з моменту надходження заяви до суду. Запропоновано відповідачу надати суду відповідь на заяву позивача, копію якої надіслати позивачу, докази надсилання надати суду.

18.04.25 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшла відповідь на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 9652/25 від 18.04.2025), в якій останній наводить свої заперечення.По-перше СГТОВ "Злагода" зазначає, що обсяг наданих ТОВ «Айрон Трек» Адвокатським об`єднанням «Сергеєв, Боярський і партнери» не є детальним, не містить вартості кожної послуги і матеріалами даної справи підтверджується надання лише таких послуг (правової допомоги) як підготування претензії, позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 171 575,80 грн. та відповіді на відзив, а надання інших послуг, наведених у даній заяві, не підтверджено жодним доказом, а крім того, частина послуг не є правовою допомогою Клієнту (аналіз документів, ознайомлення з відзивом на позовну заяву, направлення документів, інформування Клієнта про хід та проміжні результати надання правової допомоги). При цьому, відповідач стверджує, що обсяг правової допомоги, яку Адвокатське об`єднання «Сергеєв, Боярський і партнери» зобов`язалось надати ТОВ «Айрон Трек» вартістю 21 000,00 грн., згідно з п.1.1. Додатку №2 від 25.11.2024 до договору про надання правової допомоги №19/11 від 19.11.2024, включав послуги, які фактично не були надані, що підтверджується матеріалами справи та актом наданих послуг від 08.04.2025, а саме: підготування позовної заяви про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. По-друге, відповідач вказує, що в порушення вимог ч.1 ст.124, п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві не було зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме: суми витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови у їх відшкодуванні відповідно до ч.2 ст.124 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, відповідач вказує, що матеріали справи не містять заяви позивача про те, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. По- третє, відповідач стверджує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу 21000,00 грн. в цій малозначній справі, яка розглядається в спрощеному позовному провадженні, є нерозумним (завищеним) і в порушення вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України не є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі зазначеного, відповідач просить суд у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю, а у разв повного або часткового задоволення судом даної заяви - зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд заяви здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Розглянувши матеріали заяви, заперечень на неї , а також матеріали справи, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу Українинадати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно достатті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (Закон № 5076-VI).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першоюстатті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 19/11 від 19.11.2024, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Сергеєв Боярський і партнери". Відповідно до п.1.1 Договору За цим Договором Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову) допомогу (надалі - Послуги) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти Послуги та оплатити винагороду в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором та відшкодовувати витрати Адвокатського об`єднання, понесені ним при виконанні умов цього Договору. Згідно п.3.3 Договору Адвокатське об`єднання має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою Адвокатське об`єднання укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, Адвокатське об`єднання залишається відповідальною у повному обсязі перед Клієнтом за порушення умов даного Договору.

Відповідно до п.5.7 Договору Сторони можуть письмово погодити межі Гонорарів Адвокатського об`єднання за надання певних Послуг («Бюджет»). В такому випадку, узгоджений Бюджет буде обов`язковим для Сторін, і Гонорари підлягають оплаті виключно в межах Бюджету.

Факт надання Адвокатським об`єднанням Послуг підтверджується підписаним Сторонами Актом.(п.6.1 Договору)

Пунктом 6.2. Договору перебачено, що Акт надсилається Клієнту Адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком або поштою. Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.

Відповідно до п 6.3. Договору клієнт погоджується оплачувати акти, які виставляються Адвокатським об`єднання, відразу після їх отримання і, в будь-якому випадку, не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання рахунку, за винятком тих випадків, коли за домовленістю між Сторонами визначено інші терміни оплати наданих послуг та отриманого рахунку.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Відповідно до додатку №2 до договору від 25.11.2024 Адвокатське об`єднання надає Клієнту правову допомогу щодо стягнення заборгованості з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА» () за умовами Договору № 09-2021Р від 17.09.2021 р.

Пунктом 1.1. додатку передбачено, що Правова допомога з даного Додатку включають в себе:

-аналіз документів, наданих Клієнтом щодо господарських відносин з СТОВ «ЗЛАГОДА» (), що стали підставою утворення заборгованості;

-підготування юридичних висновків і рекомендацій Клієнту щодо стягнення заборгованості з СТОВ «ЗЛАГОДА» () за умовами Договору № 09- 2021Р від 17.09.2021 р;

-підготування претензії до СТОВ «ЗЛАГОДА» () з вимогою сплати заборгованості за Договору № 09-2021Р від 17.09.2021 р.. в розмірі 171575,8 грн;

-підготування та направлення позовної заяви до Господарського суду Харківської області про стягнення заборгованості з СТОВ «ЗЛАГОДА» (), за Договором №09-2021Р від 17.09.2021 р. в розмірі 171575,80 грн та 3% річних та інфляційних витрат; відзивів, заперечень, пояснень, будь-яких інших процесуальних документів та представництво клієнта у судовій інстанції;

-періодичне інформування клієнта про хід та проміжні результати надання правової допомоги.

Згідно п. 1.2. Договору обсяг правової допомоги, визначений в п. 1.1 цього додатку, є орієнтовним. Фактично надана правова допомога буде залежати від доцільності та можливості її надання, та буде узгоджуватися сторонами усно.

Відповідно до п.2.1.Договору враховуючи вимоги п. 5.7 Договору, Сторони погодили суму Гонорару за цим Додатком (Бюджет) в розмірі 21000 грн (двадцять одна тисяча гривень).

Пунктом 2.2 додатку передбачено, що вартість послуг, зазначену в п. 2.1. Додатку, Клієнт сплачує на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку.

Додаткок №2 до Договору підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Так, на підставі договору та додатку № 2 до нього Адвокатським об`єднанням виставлено ТОВ "Айрон Трек" рахунок №2 від 25.11.2024 на суму 21 000,00 грн (а.с.136).

Відповідно до платіжної інструкції №2762 від 27.11.2024 (а.с.69) ТОВ "Аройн Трек" сплачено на користь Адвокатського об`єднання 21 000,00 грн, призначеня платежу : оплата відповідно до договору про надання правовї допомоги №19/11 від 19.11.2024 та додатку №2 від 25.11.2024 згідно рахунку №2 від 25.11.2024.

Крім того, між клієнтом та адвокатським об`єднанням "Сергєєв, Бярський і партнени" підписано акт наданих послуг від 08.04.2025 (а.с.135) відповідно до якого, у період з 25 листопада 2024 року по 08 квітня 2025 року Адвокатське об`єднання надало Клієнту наступні послуги (роботи):

-аналіз документів, наданих Клієнтом щодо господарських відносин з СТОВ «ЗЛАГОДА» (), що стали підставою утворення заборгованості (1 год);

-підготування юридичних висновків і рекомендацій Клієнту щодо стягнення заборгованості з СТОВ «ЗЛАГОДА» () за умовами Договору № 09- 2021Р від 17.09.2021 р. (0,5 год);

-підготування претензії до СТОВ «ЗЛАГОДА» () з вимогою сплати заборгованості за Договору № 09-2021Р від 17.09.2021 р.. в розмірі 171575,8 грн (0,5 год);

-підготування та направлення позовної заяви до Господарського суду Харківської області про стягнення заборгованості з СТОВ «ЗЛАГОДА» (), за Договором №09-2021Р від 17.09.2021 р. в розмірі 171575,80 грн (3 год);

- ознайомлення з відзивом на позовну заяву СТОВ «Злагода» по справі №922/366/25 за позовом ТОВ «АЙРОН ТРЕК», підготування та направлення відповіді на відзив по справі №922/366/25 (2 год);

-інформування Клієнта про хід та проміжні результати надання правової допомоги- 0,5 год.

Адвокатське об`єднання надано Клієнту вищезазначені послуги, згідно до умов Договору про надання правової допомоги №19/11 від « 19» листопада 2024 р. та Додатку №2 від 25.11.2024 р. на загальну суму 21 000,00 грн. без ПДВ.

Послуги виконані повністю в термін. Клієнт претензій за обсягом, якості і термінів надання послуг претензій не має.

Акт підписаний уповноваженими представниками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога позивачу в даній справі (складання, підписання та подання позову та відповіді на відзив) надавалась адвокатом Кравець Інною Григорівною на підставі ордеру серії ВН №1466670 від 28.01.2025, виданого Адвокатським об`єднанням "Сергєєв, Бярський і партнени" адвокату Крацець І.Г. на надання правової допомоги ТОВ "Айрон Трек" на підставі договору про надання правничої допомоги № 19/11 від 19.11.2024. Договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Щодо запереченнь відповідача стосовно того, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст.124, п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві не було зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, суд зазначає, що як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять 23 422,40 грн., що складається з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (а.с.3). При цьому, оскільки розмір судового збору у справі дорівнював 2 422,40 грн., то витрати на правничу допомогу - 21 000,00 грн. відповідно.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять заяви позивача про те, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відповіді на відзив на позовну заяву, а саме останнього абзачу (а.с.103), позивач зазначив, що всі підтверджуючі документи щодо суми судових витрат згідно ст.126 ГПК України будуть надані позивачем з урахуванням вимог ст.221 ГПК України.

Отже, наведені вище заперечення відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення не приймаються судом та спростовуються матеріалами справи.

Щодо заперечень відповідача з приводу розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та його обґрунтованості, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №686/28627/18 зазначено таке: «Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики). Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. З огляду на викладене, Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.».

Також у даній постанові зазначається: «Також Верховний Суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18) (офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.».

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відображеною в пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд відзначає, що позивачем надані докази на підтвердження понесених ним у даній справі витрат на професійну правничу допомогу, але звертає увагу на таке.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №873/108/20, від 31.08.2022 у справі № 912/2171/18. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Водночас, суд звертається до правової позиції, що викладена у постанові Верховного суду від 12.01.2023 у справі № 908/2702/21 за якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо (п.п. 8.39.-8.41. постанови Верховного суду від 12.01.2023 у справі №908/2702/21).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд звертається також і до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, яка полягає в тому, що: «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність»

Європейський суд з прав людини у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява N 35839/97) ЄСПЛ також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Додатково суд наголошує, що надання правової допомоги це професійний обов`язок адвоката, який знає закон та судову практику. Виокремлення адвокатом таких послуг як, наприклад, консультація, підготовча робота для складання позовної заяви, аналіз законодавства та судової практики, та, зокрема, написання та подача адвокатського запиту, як самостійних видів адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складання та подання позовної заяви».

Як вбачається з позовної заяви, ціна позову становить 171 575,80 грн., а сума заявлених до стягнення витрат за надання правничої допомоги - 21 000,00 грн. При цьому, сума у розмірі 21.000,00 грн. перевищує суму, яка складає 10% від ціни позову (17 157,58 грн.).

Суд також враховує, що відповідачем з приводу позовної заяви було подано лише відзив, що відповідно зумовило позивача подати відповідь на відзив, інших заяв по суті справи матеріали справи не містять, окрім того позовна заява за своїм змістом не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, а отже не вимагала значних витрат часу та зусиль.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що визначений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і не являється співмірним і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви та інших документів з процесуальних питань, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику з даної категорії справ, а до вартості послуг включені послуги не правового характеру ( такі як інформування клієнта про хід та проміжні реультати надання правової допомоги), вартість цих послуг не відповідає критерію реальності, а також організаційні дії, що є складовою послуги, вартість якої розрахована окремо, а тому є необхідність у відмові в частині витрат на правничу допомогу, які не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши надані позивачем в підтвердження заявлених вимог документи, а також заперечення відповідача, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, господарський суд з урахуванням критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру, дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 21 000,00 грн. є необґрунтованими.

Відтак, з огляду на складність підготовки позовної заяви та її невеликий обсяг, затрачений адвокатом час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінювалось, складання позову не вимагало вивчення та аналізу великого обсягу матеріалів), на думку суду, у даному випадку розумним та пропорційним є витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 17 000,00 грн.

Відтак суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача щодо розподілу судових витрат адвоката та стягнення з відповідача на користь позивача 17 000,00 грн. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у даній справі адвокатом Кравець І.Г., а у решті витрат на правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 123, 129, 130, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№8966 від 10.04.2025) у справі - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 922/366/25.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (місцезнаходження: 64371, Харківська область, Ізюмський район, село Довгеньке, вулиця Борисова, будинок 51; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Покровська, будинок 11; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині вимог заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙРОН ТРЕК» адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№8966 від 10.04.2025) - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 21.04.25

Суддя В.В. Рильова
Справа №922/366/25