РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2025Справа № 910/16215/24

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, місто Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А) до Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДОБРОБУТ» (03164, м. Київ, вул. Осіння, 33, кв. 319) про стягнення 22 774,68 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.12.2024 в системі «Електронний суд» представником Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» сформовано позовну заяву до Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДОБРОБУТ» про стягнення заборгованості за Договором 10.11.2015 №14390/4-1-08 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі у розмірі 22 774,68 грн та була передана 31.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.01.2025 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що: позивач безпідставно включив до переліку послуг такі послуги які позивач не надавав відповідачеві у липні 2017р. та серпні 2017 р.; з 01.04.2018 року, ТОВ «УК «Добробут» перестав отримувати у ПрАТ «АК «Київводоканал» питну воду для виробництва комунальної послуги «гаряче водопостачання»; вартість послуг у липні 2017 року з приймання стоків гарячої води становила 1540,60 грн. та була сплачена (доплата) відповідачем 16.03.2018р., вартість послуг у серпні 2017 року з приймання стоків гарячої води становила 786,82 грн. та була сплачена відповідачем 26.03.2018р., вартість послуг у вересні 2017 року з приймання стоків гарячої води становила 575,24 грн. та була сплачена відповідачем 26.03.2018р.; позивачем порушено строк позовної давності.

07.02.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано відповідь на відзив у відповідності до якого представник зазначив наступне: згідно вказаного Договору Абоненту надано послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2017 по 28.02.2019 на суму 26 949,41 грн, які частково сплачені 15 523,19 грн, внаслідок чого утворилася заборгованість розміром 11 426,22 грн. відповідач в своїх запереченнях визнає сплату 15 523,19 грн та помилково в Таблиці №1 та №2 зазначає період виникнення заборгованості з 01.07.2017 по 31.05.2018, оскільки послуги за вказаним Договором надавалися по лютий 2019 року. Позивач обгрунтував свої вимоги належними, допустимими та достовірними доказами, а саме: актами про зняття показань з приладу обліку, що підтверджують обсяги наданих послуг; довідкою АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з додатками, що підтверджує виставлення до установи банку Відповідача дебетових повідомлень; реєстром надходження грошових коштів ( з витягом з реєстру погашення поточної заборгованості субвенціями в квітні 2018 року по субсидіях), що підтверджує часткову сплату; розшифровками рахунків абонента, в яких відображено розшифрування помісячних нарахувань за Договором; жодного доказу на спростування нарахованих Позивачем за вказаний період об`ємів, Відповідачем надано не було; забезпечення будинку №26 по вулиці Львівській питною водою, яка йде на підігрів в той період часу здійснювалося від бойлеру, що знаходився на балансі ТОВ «УК «Добробут» та нарахування обсягів питної води що йде на підігрів та стоків проводилися згідно показників обліку № JS-NK-32 № 10687805 та № JS-NK-32 № 16314988, договір на який посилається Відповідач регулював відносини тільки нарахувань за використані для підігріву води Гігакалорії на поставку теплової енергії; згідно виписки з рахунку сплачених коштів 16.03.2018 в сумі 8 000,00 грн надійшли кошти з призначенням платежу: «За водопостачання у липні 2017р., О/Р 8- 1743 Л/С 736-90 договір 14390/4-1-08 від 10.11.2015» та зараховані згідно призначення платежу на код 8-1743., згідно виписки з рахунку коштів 26.03.2018 надійшло два платежі в загальній сумі 10 000,00 грн з призначенням: « За водопостачання у вересні 2017р., О/Р 8 1743 Л/С 736-90 договір 14390/4-1-08 від 10.11.2015» та «« За водопостачання у серпні 2017р., О/Р 8 1743 Л/С 736-90 договір 14390/4-1-08 від 10.11.2015» які також зараховані згідно призначення платежу на код 8-1743 переплата та заборгованість по якому відсутні.

26.02.2025 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення у відповідності до яких представник зокрема зазначив, що: позивач не надав до суду доказів виконання вимог пункту 2.2.1. Договору який визначає, що Постачальник (Позивач) щомісяця направляє до банківської установи Абонента (Відповідача розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів; позивач не виконав пункт 2.2.2. Договору який встановлює, що у разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення Боргу, а тому відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з Відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

18.03.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано Додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначає: суми на які посилається Відповідач на виконання п.2.2.2 Договору від 30.10.2018-19949,40 грн (сплата за жовтень 2018р);26.11.2018 -22 741,48 грн (сплата за листопад 2018), 28.12.2018-26379,89 грн ( сплата за грудень 2018); 30.01.2019-37654,99 грн. ( сплата за січень 2019), не залежно від призначення платежу зараховані в погашення заборгованості по коду №8-1743, заборгованість по якому як і переплата відсутня; позивач направляв до банківської установи Відповідача розрахункові документи, що підтверджуються довідкою АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

10.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Добробут» (абонент, відповідач) укладено договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 14390/4-1-08 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору сторони погодили, що даний договір укладається у відповідності із Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

За цим договором постачальник зобов`язався надати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об`єктів водопостачання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення та на підставі пред`явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (далі - Умови), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановленні Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 (в подальшому - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 12.10.2011 № 1879, зареєстрованими в головному управлінні юстиції у м. Києві 17.10.2011 за № 44/903(в подальшому - Місцеві правила приймання), а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно з п. 2.1.1 Договору облік поставленої води здійснюється за показами засобу обліку, зареєстрованого у Постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у Абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показів всіх засобів обліку, зареєстрованих за Абонентом.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору зняття показів засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника Абонента. Покази засобу (-ів) обліку за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків Постачальником від Абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо Абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, що зняті Постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування (п. 2.1.4 Договору).

Облікові дані Абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця, та в інші строки (за письмовою вимогою Постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою Постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків у відповідних періодах вважаються безумовно погодженими Абонентом (п. 2.1.6 Договору).

Згідно з п. 2.2.1 Договору Постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента.

Згідно з п. 2.2.3 Договору у разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, Абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документів, Абонент зобов`язаний у десятиденний строк з дня направлення Постачальником розрахункового документа до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же строк направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити розрахунковий документ Постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.4 Договору).

Згідно з п. 7.1. договору цей договір укладено строком на один рік і набуває чинності з моменту його підсипання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення.

Позивач обгрунтовує свої вимоги: актами про зняття показань з приладу обліку, що підтверджують обсяги наданих послуг; довідкою АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з додатками, що підтверджує виставлення до установи банку Відповідача дебетових повідомлень; реєстром надходження грошових коштів (з витягом з реєстру погашення поточної заборгованості субвенціями в квітні 2018 року по субсидіях), що підтверджує часткову сплату; розшифровками рахунків абонента, в яких відображено розшифрування помісячних нарахувань за Договором.

Позивач зазначає, що Абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2017 по 28.02.2019 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючи ми документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень п. 2.1.6 та п. 2.2.4 Договору, кількість та вартість наданих ПрАТ «АК «Київводоканал» з 01.07.2017 по 28.02.2019 послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі вважаються безумовно погодженими Абонентом.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 11 426,22 грн; інфляційні втрати в розмірі 9 082,08 грн; три проценти річних в розмірі 2 266,38 грн

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За визначенням, що міститься у статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Таким чином, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" є спеціальним у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач вказує, що з жовтня 2017 по травень 2018 року у останнього відсутня заборгованість перед позивачем за послуги приймання стічних вод, в зв`язку зі сплатою вказаної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що відповідачем частково сплачені 15 523,19 грн. Поміж тим відповідач заперечує щодо наявної заборгованості у розмірі 11 426,22 грн та вказує, що у спірний період часу здійснив наступні платежі від 30.10.2018 на суму 19949,40 грн (сплата за жовтень 2018р); 26.11.2018 на суму 22 741,48 грн (сплата за листопад 2018), 28.12.2018 на суму 26379,89 грн ( сплата за грудень 2018); 30.01.2019 на суму 37654,99 грн. ( сплата за січень 2019).

Згідно п.2.2.2 Договору у розрахункових документах зазначається вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента. За згодою Постачальника оплата може здійснюватися іншим способом, що не суперечить чинному законодавству України. В разі отримання боргу оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

З огляду на що суми на які посилається відповідач на виконання п.2.2.2 Договору від 30.10.2018 на суму 19949,40 грн (сплата за жовтень 2018р); 26.11.2018 на суму 22 741,48 грн (сплата за листопад 2018), 28.12.2018 на суму 26379,89 грн ( сплата за грудень 2018); 30.01.2019 на суму 37654,99 грн. ( сплата за січень 2019) незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи вищевказані суми зараховані в погашення заборгованості по коду №8-1743, заборгованість по якому як і переплата відсутня, що підтверджується витягом з розрахункового листа контрагента.

Окрім того представник позивача зазначив, що відповідач сам зазначив призначення платежу, згідно якого вони зараховані Позивачем на код 8-1743 з урахуванням п.2.2.2 Договору, а тому не можуть бути враховані в доплату чи сплату послуг по коду 8-51743, оскільки переплата відсутня.

Щодо посилання відповідача на укладений договір з ПАТ «Київенерго» від 25.04.2017 № 10030022 «Про співпрацю виконавця послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання гарячої води з виконавцем послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій під час надання послуги з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності» як на відсутність підстав для сплати води що йде на підігрів та надання квитанцій по квартирі 128а, суд зазначає наступне.

Згідно із вимогами п. п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 (далі - Правила користування), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду і питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебували на балансі або яким вони передані були в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснювали розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів, фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку обумовленому договором.

Забезпечення будинку №26 по вулиці Львівській питною водою, яка йде на підігрів в той період часу здійснювалося від бойлеру, що знаходився на балансі ТОВ «УК «Добробут» та нарахування обсягів питної води що йде на підігрів та стоків проводилися згідно показників обліку № JS-NK-32 № 10687805 та № JS-NK-32 № 16314988.

Тобто договір на який посилається Відповідач регулював відносини тільки нарахувань за використані для підігріву води Гігакалорії на поставку теплової енергії.

Пунктом 4.1. вказаного договору визначено, що зобов`язання сторін за цим договором виконуються на безоплатній основі. Докази здійснення оплати Відповідачем безпосередньо ПАТ «Київенерго» відсутні.

Лише листом від 07 лютого 2018 року за № 50КЕК/13/2/4715 ПАТ «Київтеплоенерго» повідомило що набуло статусу виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води для будинку 26А по вул. Львівська у м. Києві, що неспростовує надання послуги Позивачем у спірний період (липень, серпень 2017 року) Відповідачу.

Подібний висновок викладений в Постанові Київського Апеляційного господарського суд від 28 березня 2018 у справі № 910/14140/17 за позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» до ТОВ «УК «Добробут».

Стосовно заперечень відповідача у зв`язку з недотриманням Позивачем п.2.2.1 Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Позивач щомісяця направляє до банківської установи Відповідача розрахункові документи ( в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів.

Позивачем разом з позовною заявою було долучено довідку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» вих. №56/14-26-1014 від 19.09.2024 у відповідності до якої відповідачу надсилались платіжні повідомлення.

З огляду на викладене судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором зі сплати наданих йому послуг з водопостачання та водовідведення виконав неналежним чином, у зв`язку з чим за відповідачем обліковуються заборгованість у розмірі 11 426,22 грн.

Доказів здійснення боржником обумовлених договором дій - надання повідомлень про незгоду з платіжними повідомленнями та направлення свого представника для проведення звіряння, матеріали справи не містять, відтак послуги вважаються наданими ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» належним чином.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості на суму 11 426,22 грн. перед позивачем, та розмір боргу підтверджений належними доказами, наявними в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в повному обсязі.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 9082,08 грн., три проценти річних у сумі 2266,38 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду нараховані позивачем інфляційні втрати в розмірі 9082,08 грн., три проценти річних у сумі 2266,38 грн., підлягають стягненню в повному обсязі.

Стосовно заперечень відповідача, що позивачем порушено строк позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, зокрема, до вимог про стягнення заборгованості встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 Цивільного кодексу України).

При цьому Законом України від 30.03.2020 № 540-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені п. 12.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 ВІД 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями) № 1236 від 09.12.2020, в Україні встановлено карантин з 12.03.2020.

У той же час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №651 від 27.06.2023, на всій території України відмінено карантин з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, карантин на території України діяв у період з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Разом з тим, 24.02.2022 російська федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України Законом України 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнила розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19,згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, враховуючи викладене вище, позовна давність за заявленими позовними вимогами, яка була продовжена на строк дії карантину, після завершення карантину є продовженою на строк дії правового режиму воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДОБРОБУТ» (03164, м. Київ, вул. Осіння, 33, кв. 319; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 11426 (одинадцять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 22 коп. основного боргу, 9082 (дев`ять тисяч вісімдесят дві) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 2266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) грн. 38 коп. трьох процентів річних, а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2025.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ