ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/220/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Агаєвій Н.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд" до Акціонергого товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягненння 126 163,41 грн

у судове засідання з`явилися представники:

- позивача - Остап`юк М.П. (в режимі ВКЗ);

- відповідача - Процун О.І. (в режимі ВКЗ);

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебуває позов ТОВ "Легіон Трейд" до АТ "НАК "Енергоатом" від імені якого діє Філія "ВП "Рівненська АЕС" (далі - Філія "ВП "Рівненська АЕС") про стягнення 126 163,41 грн по Договору №за період від 14.02.2024:

- 1% річних у розмірі 3 477,36 грн за період з 28.08.2024 по 22.11.2024 за прострочення виконання грошового зобов`язання;

- 3% річних у розмірі 7 094,45 грн за період з 22.11.2024 по 20.01.2025 за несвоєчасне виконання судового рішення у справі №918/830/24, яке набрало законної сили 22.11.2024

- інфляційні втрати у розмірі 115 591,60 грн за період часу з 28.08.2024 по 20.01.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання

- інфляційні втрати за несвоєчасне виконання судового рішення у справі №918/830/24 за період часу з 22.11.2024 по 20.01.2025.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Стислий виклад правової позиції позивача.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №53-122-01-24-14360 від 14.02.2024 в частині оплати поставленої продукції.

Так, відповідачу, у відповідності до укладеної угоди, у лютому 2024 року, за підписаною сторонами видатковою накладною №107 від 20.02.2024 було поставлено товару на 1 462 887,58 грн, прийнявши без заперечень який, останній розрахувався лише 21.01.2025 - за результатами виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 30.10.2024 у справі №918/830/24.

Отож, посилаючись на п.9.1 Договору і ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано за період з 28.08.2024 - початку прострочення до 20.01.2025 сплати основного боргу.

Крім того, ТОВ "Легіон Трейд" просить стягнути з відповідача 8 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад правової позиції відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує укладення спірного Договору поставки №53-122-01-24-14360 від 14.02.2024, за яким основна заборгованість щодо оплати за поставлений товар сплачена у повному обсязі.

Одночасно, просить у задоволенні позову відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Позов ТОВ "Легіон Трейд" до АТ НАЕК "Енергоатом" в особі філії ВП РАЕС про стягненння 126 163,41 грн надійшов 19.03.2025.

Ухвалою від 24.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.04.2025.

07.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалами від 09.04.2025 сторонам надано можливість брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 15.04.2025 суд перейшов до розгляду справи по суті. Було заслухано пояснення представників сторін, які підтримали свої доводи і заперечення, викладені у заявах по суті спору.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

14.02.2024 між ТОВ "Легіон Трейд", як постачальником, та АТ НАЕК "Енергоатом" в особі Філії "ВП "Рівненська АЕС", як замовником, було укладено Договір поставки №53-122-01-24-14360 (далі Договір).

Згідно п.1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника, а Замовник в свою чергу, зобов`язується оплатити Продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до Договору).

Згідно з п.1.2 Договору предметом поставки по даному договору є Продукція: 44160000-9 (Нержавіючі труби), яка передбачена специфікацією №1 до Договору.

Згідно до п.п.2.1, 2.2 Договору, ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 1 472 739,90 грн.

Відповідно до п.3.1 Договору, продукція поставляється покупцю в період по 30.11.2024. Строк поставки даної продукції по даному Договору вказаний у специфікації №1 (додатку №1 даного договору) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п.6.2. Договору, про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно з положеннями п.8.3. Договору, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно зі Стандартом Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2021.

Пунктом 8.4. Договору визначено, що датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що розмір процентів річних, які постачальник має право стягнути з замовника підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у випадку порушення строків оплати за поставлену продукцію становить 0,1% від суми простроченого грошового зобов`язання.

Згідно з п.12.1. Договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками. Строк дії даного договору - по 31.12.2024, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків.

Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача.

У підписаній Сторонами Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) Сторони погодили перелік, кількість та ціну Товару, що мав бути поставлений на загальну суму з ПДВ 1 472 739,90 грн.

На виконання умов Договору, постачальник здійснив поставку замовнику товару в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №107 від 20.02.2024.

Товар було прийнято без зауважень до якості або кількості чи асортименту, про проходження вхідного контролю повідомлено позивача відповідними листами.

Рішенням від 30.10.2024 було задоволено позов ТОВ "Легіон Трейд" до АТ "НАК "Енергоатом" від імені якого діє Філія "ВП "Рівненська АЕС" у справі №918/830/24 і стягнуто з відповідача на користь позивача 1 462 887,58 грн заборгованості та 8 777,32 грн - витрат зі сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення суду 25.11.2024 видано відповідний наказ.

Відповідач здійснив оплату за отриману продукцію за Договором та за вищевказаним судовим рішенням шляхом перерахування позивачу:

- 76 400,00 грн 06.01.2025 (платіжні інструкції №№206,207,211);

- 769 000,00 грн 20.01.2025 (платіжна інструкція №682);

- 617 487,58 грн 21.01.2025 (платіжна інструкція №695).

Прострочення оплати заборгованості стала приводом для звернення ТОВ "Легіон Трейд" до суду з метою стягнення з відповідача відсотків річних та інфляційних втрат.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

З наведених обставин вбачається, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права в частині своєчасної оплати отриманого відповідачем товару.

Як унормовано положеннями ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено п.6.1 Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію, початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

З матеріалів справи вбачається, що товар на загальну суму 1 462 887,58 грн поставлено за видатковою накладною №107 від 20.02.2024 (ярлик на придатну продукцію №Я-4,5-043 від 29.02.2024).

Як встановлено, основна заборгованість у розмірі 1 462 887,58 грн стягнута з АТ "НАК "Енергоатом" від імені якого діє Філія "ВП "Рівненська АЕС" на користь ТОВ "Легіон Трейд" за рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.10.2024 у справі №918/830/24

Дане рішення було виконане АТ "НАК "Енергоатом" від імені якого діє Філія "ВП "Рівненська АЕС" шляхом перерахування позивачу: - 76 400,00 грн 06.01.2025 (платіжні інструкції №№206,207,211); - 769 000,00 грн 20.01.2025 (платіжна інструкція №682); - 617 487,58 грн 21.01.2025 (платіжна інструкція №695).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 9.1 Договору, на який посилається позивач передбачено, що розмір процентів річних, які постачальник має право стягнути з замовника підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у випадку порушення строків оплати за поставлену продукцію становить 0,1% від суми простроченого грошового зобов`язання.

Так, основна заборгованість була сплачена з простроченням.

Посилаючись на п.9.1 Договору і ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано за період з 05.12.2024 по 20.01.2025 неустойку у розмірі 176,64 грн.

- 1% річних у розмірі 3 477,36 грн за період з 28.08.2024 по 22.11.2024 за прострочення виконання грошового зобов`язання;

- 3% річних у розмірі 7 094,45 грн за період з 22.11.2024 по 20.01.2025 за несвоєчасне виконання судового рішення у справі №918/830/24, яке набрало законної сили 22.11.2024

- інфляційні втрати у розмірі 115 591,60 грн за період часу з 28.08.2024 по 20.01.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання

Суд констатує, що дата початку прострочення заборгованості визначена позивачем вірно, так як 28.08.2024 являється 181-им днем з дати оформлення ярликів на придатну продукцію, що відповідає механізму погодженому сторонами у п.6.1 Договору.

Крім того, суд вважає правомірним нарахування відсотків річних та інфляційних втрат як до винесення судового рішення у справі №918/830/24 так і після, оскільки саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 цього Кодексу (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі №908/1394/17).

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

Так, позивачем вірно нараховувався 1% річних за період з 28.08.2024 по 21.11.2024 , 3% річних - за період з 22.11.2024 по 20.01.2025, а також інфляційні втрати за період з 28.08.2024 по 20.01.2025.

При перевірці долучених ТОВ "Легіон Трейд" до матеріалів справи розрахунків відсотків річних і інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE суд встановив, що позовні вимоги в цій частині в межах заявлених періодів підлягають частковому задоволенню у розмірі:

- 3 437,39 грн - 1% річних за період з 28.08.2024 по 21.11.2024;

- 7 043,70 грн - 3% річних за період з 22.11.2024 по 20.01.2025;

- 115 591,60 грн - інфляційні втрати за період з 28.08.2024 по 20.01.2025.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч.4 ст. 236 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, сукупним аналізом наведених вище норм права, взятих судом до уваги тверджень сторін та досліджених доказів, суд констатує достатні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Як наслідок, решту аргументів сторін суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Таким чином, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача 126 072,69 грн.; у задоволенні решти позовних вимог, а саме, про стягнення 90,72 грн - слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №419 від 12.03.2025, 2 420,46 грн з яких підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99%).

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 124, 126, 129, 222, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. З, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська обл., 34400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд" (вул. М.Лисиченко, буд.11, кв.28, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49125, ) 126 072 (сто двадцять шість тисяч сімдесят дві) грн 69 коп.

3. У решті позову про стягнення 90,72 грн - відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. З, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська обл., 34400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Трейд" (вул. М.Лисиченко, буд.11, кв.28, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49125, ) 2 420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн 46 коп. - судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2025.

Суддя Ю.Г.РОМАНЮК