УХВАЛА

24 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 925/397/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

від 11.03.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" в інтересах Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів"

до директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича

про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом в інтересах Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" до директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича про стягнення 450 000,00 грн збитків, завданих внаслідок укладення та виконання договорів безповоротної фінансової допомоги.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.09.2024 у справі № 925/397/24 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" 450 000,00 грн збитків. Присуджено до стягнення з директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" 6 750,00 грн витрат зі сплати судового збору та 30 250,00 грн витрат на правничу допомогу.

Постановою від 04.02.2025 Північний апеляційний господарський суд змінив рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2024 у справі № 925/397/24, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 05.09.2024 у справі № 925/397/24 залишив без змін.

Додатковою постановою від 11.03.2025 у справі № 925/397/24 Північний апеляційний господарський суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" про ухвалення додаткового рішення. Присудив до стягнення з директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

07 квітня 2025 року директор Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицький Ярослав Євгенійович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 925/397/24.

Перевіривши касаційну скаргу директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове судове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є стягнення 450 000,00 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (1 514 000,00 грн).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Як на підставу для допуску справи, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до касаційного оскарження, директор Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицький Ярослав Євгенійович посилається на те, що справа № 925/397/24 має виняткове значення для нього (підпункт "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України), та зауважує, що він є керівником Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" з 2010 року; весь цей час ним сумлінно і добросовісно виконувались обов`язки, акціонери щорічно підтверджували на загальних зборах, що його робота на цій посаді їх задовольняє; діяльність підприємства та виплата заробітної плати працівникам організовувалась ним і в період війни із росією (з 2014 року) і задовго до того, як Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій" стало акціонером Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" (з 2021 року); притягнення скаржника до господарської відповідальності за діяння, які, за правовою позицією Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство сучасних технологій", вчинені всупереч інтересам Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів", є надзвичайно неприємними; сума шкоди, яка належить до відшкодування є надзвичайно великою для скаржника, враховуючи його майновий стан, тощо.

Розглянувши викладені директором Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицьким Ярославом Євгенійовичем доводи в обґрунтування наявності випадку, передбаченого підпунктом "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено вагомих аргументів про те, що справа № 925/397/24 має виняткове значення для нього. Суд виходить з того, що за змістом статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. При цьому посилання учасників справи на майновий критерій для визначення винятковості конкретної справи не може впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки такою може бути оцінка сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Суд також звертає увагу, що незгода із рішеннями судів першої та/або апеляційної інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Суд також вважає за необхідне наголосити, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів". Розгляд скарг Верховним Судом насамперед покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення ?розгляду заради розгляду?.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", пункт 57).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 925/397/24 за касаційною скаргою директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження, Суд не розглядає клопотання директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича про зупинення виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 925/397/24, а також про розгляд справи № 925/397/24 за присутності представника директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича - адвоката Нікітчука Ігоря Івановича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/397/24 за касаційною скаргою директора Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" Левицького Ярослава Євгенійовича на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді І. Д. Кондратова

В. І. Студенець