ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. Справа№ 910/18091/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 03.04.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2024

по справі №910/18091/23 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 1 112 565 450,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 у справі №910/18091/23 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23 відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановлені судом обставини та з урахуванням принципів розумності та справедливості, балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для відстрочення та розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу, прийняти постанову, якою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про відстрочення та розстрочення виконання рішення та выдстрочити виконання рышення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі №910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, до 01.10.2024; розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі №910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, з 01.10.2024 до 29.04.2025 зі щомісячною сплатою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості рівними частинами. Витрати по оплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконання Оператором даного судового рішення у справі № 910/18091/23 у найкоротші терміни та одномоментно ("одним платежем") у повному обсязі, з урахуванням соціально важливої діяльності Оператора та необхідності постійного підтримання стабільної господарської діяльності Оператора, є ускладненим.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Владимиренко С.В., Демидової А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18091/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.

29.08.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов лист вих.№ 07-16/501/24 від Господарського суду міста Києва з повідомлення про неможливість виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 по справі №910/18091/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 1 112 565 450,52 грн., в частині скерування матеріалів вказаної справи до суду апеляційної інстанції, оскільки за даними автоматизованої системи документообігу суду матеріали справи №910/18091/23 скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 20.08.2024, на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 12.08.2024, у зв`язку з надходженням касаційної скарги на рішення від 20.04.204 та постанову ПАГС від 17.07.2024.

06.02.2025 адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали по справі №910/18091/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 по справі №910/18091/23 та призначено до розгляду на 06.03.2025.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.03.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М., Владимиренко С.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустці, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 у справі №910/18091/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 прийнято справу №910/18091/23 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 відкладено розгляд справи №910/18091/23 на 03.04.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 03.04.2025 представники учасників апеляційного провадження не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Водночас, 02.04.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача (стягувача) надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі № 910/18091/23, призначене на 03.04.2025 о 10:30, без участі представника ТОВ «Оператор ГТС України».

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, на розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/18091/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (відповідач, ТОВ "Оператор ГТС України", скаржник) про стягнення 1 112 565 450,52 грн, з яких: 935 427 734,34 грн інфляційних втрат, 177 137 716,18 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024, позов задоволено повністю.

17.07.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано у КП "Діловодство спеціалізованого суду" заяву про видачу наказу про примусове виконання рішення у справі №910/18091/23 у паперовій формі та надіслання наказу на поштову адресу позивача.

24.07.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та 25.07.2024 зареєстровано у КП "Діловодство спеціалізованого суду" заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення. Відповідно до наведеної заяви відповідач просить суд:

- відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, до 01.10.2024;

- розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, з 01.10.2024 до 29.04.2025 зі щомісячною сплатою ТОВ "Оператор ГТС України" на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості рівними частинами.

06.08.2024 Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024, яке набрало законної сили 17.07.2024, видано наказ.

Як зазначалось колегією суддів вище, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановлені судом обставини та з урахуванням принципів розумності та справедливості, балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для відстрочення та розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Частиною 1 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як зазначалось колегією суддів вище, що ТОВ "Оператор ГТС України" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23.

В обґрунтування наведеної заяви відповідач вказує, що виконання Оператором даного судового рішення у справі № 910/18091/23 у найкоротші терміни та одномоментно ("одним платежем") у повному обсязі, з урахуванням соціально важливої діяльності Оператора та необхідності постійного підтримання стабільної господарської діяльності Оператора, є ускладненим наступними обставинами:

- сума присуджених до стягнення з Оператора коштів в загальному розмірі 1 113 504 850,52 грн є достатньо значною для можливого блокування нормальної господарської діяльності Оператора, може мати істотний негативний вплив на фінансовий стан Оператора, матиме наслідки не лише для самого Оператора, а і для Держави Україна вцілому;

- Оператор (відповідач) має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та забезпечує роботу об`єктів критичної інфраструктури;

- військова агресія рф проти України з усіма негативними її наслідками та запровадження воєнного стану на території України негативно впливають на Оператора (зоною господарської діяльності Оператора є вся територія України, в тому числі області, де об`єкти газової інфраструктури постійно зазнають руйнувань; Оператор здійснює за власний рахунок ремонт та відновлення пошкоджених внаслідок воєнних дій об`єктів енергетичної інфраструктури; наведені дії Оператора необхідні, зокрема, для закачування природного газу до підземних сховищ з метою накопичення постачальниками необхідних ресурсів природного газу для проходження опалювального сезону 2024/2025 років);

- Оператор має скрутне фінансове становище, що підтверджується Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік, з якого вбачається, що за 2022 року збиток Оператора становить 6 371 238 млн грн; бухгалтерською довідкою від 26.06.2024, з якої вбачається, що станом 26.06.2024 у бухгалтерському обліку Оператора відображена дебіторська заборгованість замовників послуг транспортування за оплати по договорам транспортування природного газу за період з 01.01.2020 по 31.05.2024, яка складає 38 596 725 882,63 грн, станом на 26.06.2024 в бухгалтерському обліку Оператора відображена дебіторська заборгованість замовників послуг транспортування за оплати несанкціонованого відбору за період з 28.02.2023 по 31.03.2024, яка складає 710 114 281,87 грн;

- крім того, Оператор звернув увагу, що 04.10.2021 на виконання рішення єдиного учасника Товариства від 02.10.2021 № 94/2021 та наказу Міністерства енергетики України від 02.10.2021 № 230, укладено з АТ «Укртрансгаз» Угоду про відшкодування коригування необхідного доходу, відповідно якої загальний розмір суми відшкодування на користь АТ «Укртрансгаз» за регуляторний період 2020-2024 років складає 47,9 млрд грн, станом на дату ухвалення судових рішень Товариством вже сплачено на користь АТ «Укртрансгаз» 47,9 млрд грн.

- наявний дефіцит коштів пов`язаний із систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку юридичних осіб, в тому числі тих, які знаходяться під захистом критичної інфраструктури під час воєнного стану;

- Оператор повідомив, що протягом 2023 року та першої половини 2024 року ним постійно вживаються заходи для зменшення розміру збитковості діяльності підприємства, здійснюються всі залежні від Оператора заходи для покращення фінансового стану, нормалізації роботи підприємства, що в подальшому надасть можливість для проведення розрахунків з позивачем та відповідно 'погашення існуючої заборгованості.

Зважаючи на наведене, на думку відповідача, негайне одномоментне виконання рішення господарського суду унеможливлюється відсутністю у відповідача необхідних коштів, а відстрочення та розстрочення виконання рішення суду надасть можливість відповідачу продовжувати здійснювати стратегічно значиму для економіки та національної безпеки України господарську діяльність в умовах воєнного стану та сплатити суму заборгованості в повному обсязі. При цьому відповідач звернув увагу, що рішенням суду з відповідача стягнуто 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір. Основну заборгованість відповідачем було погашено у повному обсязі, що свідчить про те, що останній не має на меті уникнення від виконання взятих на себе зобов`язань. Крім того, відсутні докази, що у зв`язку із відстроченням та розстроченням виконання рішення суду про стягнення сум 3% річних, інфляційних втрат та судового збору, позивачу буде завдано збитки та/або він змушений буде понести додаткові витрати тощо.

За наведених обставин відповідач просить суд:

- відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, до 01.10.2024;

- розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін, з 01.10.2024 до 29.04.2025 зі щомісячною сплатою ТОВ "Оператор ГТС України" на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованості рівними частинами.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заперечив проти задоволення заяви відповідача про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23 з таких підстав:

- позивач вважає, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання відстрочки, не спростовують наявність вини боржника у виникненні заборгованості та її несплаті, також боржник не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;

- щодо посилань боржника на скрутне фінансове становище, позивач звернув увагу на таке: боржник веде активну діяльність про що свідчить рух коштів по єдиному казначейському рахунку на ресурсі https://spending.gov.ua/, зокрема 18.04.2024 від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на користь ТОВ "Оператор ГТС України" перераховано грошові кошти у сумі 142 186 824,60 грн; боржник є активним учасником процедури закупівлі товарів та послуг на платформі Державні закупівлі prozorro.gov.ua; ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" перерахувало на користь ТОВ "Оператор ГТС України" кошти у сумі 3 139 767 680,85 грн на виконання рішення у справі № 910/12377/22;

- позивач відзначив, що скрутний фінансовий стан відповідача за змістом статті 331 ГПК України, не може вважатися обставиною, яка може слугувати підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення, оскільки обов`язковість судових рішень, яка передбачена статтею 129-1 Конституції України, не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів;

- позивач звернув увагу, що боржником не подано суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності, тощо.

- також, боржником не надано доказів на підтвердження наявності у нього можливості виконання рішення у даній справі з умовою відстрочення та розстрочення його виконання на 12 місяців, відповідач не надав доказів, з яких би вбачалась наявність у нього фінансової спроможності самостійно виконувати рішення суду;

- щодо посилань боржника на військову агресію рф проти України, позивач зазначив, що лише запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення та у повній мірі стосується обох сторін, які мають стратегічне значення в галузі енергетики;

- позивач зазначив, що наявність заборгованості інших контрагентів, збитковість підприємства та специфіка відносин між сторонами не можуть вважатися обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;

- позивач звернув увагу, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" як суб`єкт господарювання державного сектору економіки, яка забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави; вчасне виконання боржником своїх зобов`язань перед позивачем, в тому числі за судовими рішеннями, мінімізує ризик невчасних розрахунків Компанії за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати позивача;

- на думку позивача, політична, економічна ситуація в країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох сторін, внаслідок чого з урахування дотримання балансу шляхом відстрочення та розстрочення виконання рішення суду є наданням переваги певній стороні.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Розстрочка означає виконання судового рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки/розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Вирішуючи питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочку/розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Оскільки ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами норм ГПК України.

Проаналізувавши наведені у заяві про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23 мотиви та надані відповідачем документи, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів цілком погоджується із виновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23 та не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання даного рішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 наведеної статті ГПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Суд зазначає, що положеннями п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 326 ГПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Судом враховано, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, за певних обставин затримка з виконання судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", № 22774/93, п. 74), а також судом взято до уваги те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), крім того враховано, що "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням, у такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004, заява N 56849/00).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України", заява № 6962/02, зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення колегія суддів зазначає, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як доречно відзначено судом першої інстанції, що в даному випадку відповідач просить суд відстрочити до 01.10.2024 та розстрочити з 01.10.2024 до 29.04.2025 виконання рішення у даній справі, проте, колегія суддів звертає увагу, що заявник жодним чином не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та розстрочення і не надає жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення та розстрочення рішення суду у даній справі буде виконане.

Долучені відповідачем до заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23 докази не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду у даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити та розстрочити його виконання.

Водночас суд звертає увагу, що за приписами частини 1 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Колегія суддів відзначає, що скрутний фінансовий стан скаржника за змістом статті 331 ГПК України, не може вважатися обставиною, яка може слугувати підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення, оскільки обов`язковість судових рішень, яка передбачена статтею 129-1 Конституції України, не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

На переконання колегії суддів, додані скаржником до заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення у справі № 910/18091/23 звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік та бухгалтерська довідка від 26.06.2024 не є належними та допустимими доказами на підтвердження неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23. Водночас, довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, довідки про відсутність майна у власності, тощо, - матеріали справи не містять.

Також як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, що лише запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення та у повній мірі стосується обох сторін, які мають стратегічне значення в галузі енергетики, політична, економічна ситуація в країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох сторін.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів констатує, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, у звязку із чим колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо відстуності правових підстав для відстрочення та розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 у справі № 910/18091/23, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 залишене без змін.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 по справі №910/18091/23, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 по справі №910/18091/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 по справі №910/18091/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

4. Матеріали справи №910/18091/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 17.04.2025.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк