ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 квітня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/407/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025 у справі

за позовом комунального підприємства Чернівціводоканал, м. Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія, м. Чернівці

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення заборгованості в сумі 8612303,94 грн

представники сторін:

від позивача Бузовська В.М.

від відповідача Шевчук В.А., Савка О.Т.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Чернівціводоканал звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія про визнання недійсною додаткової угоди №5 від 27.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №69 від 04.02.2021 та стягнення заборгованості в сумі 8612303,94 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024 справу №926/407/24 передано на розгляд судді Миронюку С.О.

Ухвалою від 02.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням суду від 03.09.2024 позов задоволено, визнано недійсною додаткову угоду № 5 від 27 серпня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 69 від 04.02.2021, укладеного між комунальним підприємством Чернівціводоканал та товариством з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергетична компанія, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія на користь комунального підприємства Чернівціводоканал 8612303,94 грн. та судовий збір в сумі 132212,56 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія (вх. № 01-05/2743/24 від 01.10.2024) залишено без задоволення, рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.09.2024 у справі №926/407/24 залишено без змін.

03.02.2025 для виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.09.2024 видано відповідний наказ.

27.03.2025 до суду від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою від 28.03.2025 призначено розгляд заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025 в судовому засіданні на 15.04.2025.

31.03.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду.

15.04.2025 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судовому 15.04.2025 представник відповідача просив задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення суду, представник позивача просив відмовити у її задоволенні.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025, суд зазначає наступне.

В обгрунтування відповідач зазначає, що у зв`язку із збройною агресією рф та введенням воєнного стану на території України Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, значно впала платіжна дисципліна населення, яке є споживачем універсальних послуг. При цьому, п. 5 "Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 N 483 на Постачальників покладено спеціальний обов`язок, щодо надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг.

06 травня 2025 року набрав чинності Наказ Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148, яким затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану. Цей наказ діє протягом періоду дії воєнного стану в Україні та тридцяти днів після припинення або скасування такого стану. Відповідно до норм Положення, у разі припинення постачання електричної енергії попереднім постачальником внаслідок присвоєння постачальнику статусу «Дефолтний» або зупинення дії його ліцензії з постачання електричної енергії, споживачам гарантується право постачання електричної енергії на умовах універсальної послуги. На території Чернівецької області функцію постачальника універсальної послуги здійснює лише ТОВ «ЧОЕК» відповідно до Постанови НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р., що в свою чергу суттєво збільшує навантаження на фінансові ресурси Товариства, оскільки фактичні обсяги купованої електричної енергії на об`єднаних сегментах ринку електричної енергії за попередню оплату збільшились, а контрагенти, які перейшли в якості споживачів в основній масі здійснюють оплату згідно фактично спожитих обсягів товару електричної енергії.

Таким чином, станом на сьогоднішній день відповідач перебуває у дуже скрутному фінансовому становищі. Все це зумовлено по перше неплатоспроможністю населення, а по друге покладенням на відповідача спеціальних обов`язків, щодо забезпечення всієї Чернівецької області електричною енергією.

Як наслідок, відповідач просить розстрочити виконання судового рішення строком на 12 місяців.

У запереченнях на заяву про розстрочення виконання рішення суду позивач зазначає, що основною метою діяльності КП «Чернівціводоканал» є забезпечення послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населення, бюджетні установи, комунально-побутові, промислові та інші підприємства, установи, організації в кількісних та якісних параметрах згідно з існуючими технічними можливостями. На регіональному ринку КП «Чернівціводоканал» визнано природним монополістом у сфері надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Основним джерелом покриття витрат на виробництво послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є кошти, отримані від реалізації послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за встановленими тарифами.

У зв`язку з не встановленням НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення з 01.01.2024, а також застосування тарифу для населення відповідно до пункту 2 Постанови від 28 травня 2024р. №1018, що є економічно не обґрунтованим тарифом на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, КП «Чернівціводоканал» у 2024 році недоотримано 123,7 млн. грн.

Сьогодні підприємству теж доводиться працювати в умовах гострої нестачі обігових коштів для забезпечення роботи в стабільному режимі, оскільки за період з 01.01.2025 по 31.12.2025, у зв`язку з встановленням НКРЕКП тарифу для населення відповідно до пункту 2 Постанови від 24 грудня 2024 року № 2312, що є економічно не обґрунтованим тарифом на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Чернівціводоканал» буде завдано збитки у розмірі 79 264,87 тис. грн. з централізованого водопостачання та 25 590,97 тис. грн. з централізованого водовідведення.

Як наслідок, з урахуванням важкого майнового стану КП «Чернівціводоканал», надання розстрочки заборгованості строком на 12 місяців суттєво ускладнить і без того важке фінансове становище підприємства та не дасть можливості позивачу зменшити існуючу заборгованість за спожиту електроенергію.

У додаткових поясненнях відповідач зазначає, що ним сплачено борг в сумі 1750000,00 грн та судовий збір в розмірі 132212,56 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №575466395, №575466396 від 03.04.2025.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 03.09.2024 позов задоволено, визнано недійсною додаткову угоду № 5 від 27 серпня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 69 від 04.02.2021, укладеного між комунальним підприємством Чернівціводоканал та товариством з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергетична компанія, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія на користь комунального підприємства Чернівціводоканал 8612303,94 грн. та судовий збір в сумі 132212,56 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія (вх. № 01-05/2743/24 від 01.10.2024) залишено без задоволення, рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.09.2024 у справі №926/407/24 залишено без змін.

03.02.2025 для виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.09.2024 видано відповідний наказ.

Відповідно до ст. 160 Господарського процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Згідно ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд зазначає, що розстрочка виконання рішення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, то підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право розстрочити виконання судового рішення.

Господарський суд повинен враховувати матеріальний стан сторін, їх фінансовий стан наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Для надання розстрочки виконання судового рішення суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Правовий аналіз ст. 239, 331 ГПК України свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість розстрочення виконання рішення, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених сум, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого строку не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, розстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, та докази подані кожною із сторін, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п. 4.12 постанові КГС ВС від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України роз`яснено, що підставою для розстрочки чи відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК (яка кореспондується із статтею 331 ГПК України, в редакції що діє з 15.12.2017 р.), ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 №5-пр/2013 у справі №1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (роз`яснення в ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження).

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.99).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі N 910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі N 905/30/16).

Постановою Вищого Господарського Суду України від 18.09.2013 у справі N 5016/2861/2012 (9/88) встановлено, що господарському суду надано право при наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, за заявою сторони надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках. Відповідно до пункту 7.2 зазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

З огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, з врахуванням наведених відповідачем обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а також враховуючи інтереси позивача та ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд вбачає правові підстави для розстрочення виконання рішення суду строком на 8 місяців, а тому частково задовольняє заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.09.2024 у справі №926/407/24 за позовом комунального підприємства «Чернівціводоканал» до товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення заборгованості в сумі 8612303,94 грн строком на 8 місяців встановивши наступний графік погашення заборгованості:

- 857787,99 грн до кінця квітня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця травня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця червня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця липня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця серпня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця вересня 2025 року;

- 857787,99 грн до кінця жовтня 2025 року;

- 857788,01 грн до кінця листопада 2025 року.

3. В іншій частині заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду від 27.03.2025 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.О.Миронюк