ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2025 р. Справа № 910/9972/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 (суддя Ващенко Т.М.)

у справі № 910/9972/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ"

про стягнення 118 096,06 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" (відповідач) про стягнення 118 096,06 грн, з яких 92 392,68 грн заборгованості, 20 729,28 грн пені та 4 974,10 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 19/01/22-Е від 19.01.2022 (далі - Договір) у частині своєчасної та повної оплати поставленої йому електроенергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/9972/24 позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" 92 392,68 грн заборгованості, 20 729,28 грн пені, 4 974,10 грн інфляційних втрат та 3 028,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач доказів сплати заборгованості за поставлену позивачем за Договором електричну енергію в розмірі 92 392,68 грн чи відсутності обов`язку з її оплати суду не надав, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/9972/24, Товариство з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" залишити без задоволення.

Зокрема, скаржник зазначає, що умовами комерційної пропозиції та Договору не передбачено пені або штрафу за порушення строку оплати, суд посилався на документи, які відсутні в матеріалах справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/9972/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 21.02.2025.

Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Позиції учасників справи

Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 19/01/22-Е від 19.01.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" як споживачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" як постачальником (Договір), постачальник взяв на себе зобов`язання продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач - оплачувати постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Заявою-приєднанням до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є додатком № 1 до Договору, позивачем засвідчено вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору на умовах комерційної пропозиції постачальника (додаток № 2 до Договору).

Згідно з п. 1.1, 1.2 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктами 5.1-5.5 Договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки, вимірювання) застосовується, один спосіб визначення ціни електричної енергії. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає, сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Жоговору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи із припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу. У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та штраф у розмірі 15 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до Договору, визначено спосіб оплати, а саме, розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з 01 числа місяця до останнього дня цього ж місяця. По закінченню розрахункового періоду споживач здійснює розрахунок за спожиту електроенергію згідно з рахунком, який виставляється постачальником споживачу на підставі підписаного акта прийому-передачі електроенергії, але не пізніше 20-ти банківських днів. Оплату за електроенергію споживач здійснює до 15-го числа місяця наступного після місяця постачання.

За умовами комерційної пропозиції споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії напряму оператору системи розподілу (передачі) електричної енергії згідно з тарифом на послугу з розподілу електричної енергії.

Додатковими угодами до Договору погоджено фактичну ціну електроенергії, яка формується із середньозваженої ціни РДН/МВт*годину з урахуванням тарифу на передачу НЕК "Укренерго".

Додатковими угодами до Договору від 01.08.2023, від 01.09.2023 та від 01.10.2023 визначена фактична ціна електроенергії з урахуванням тарифу на передачу "НЕК "Укренерго" та тарифу на розподіл (якщо розподіл сплачується через постачальника).

На виконання умов Договору позивачем передано, а споживачем прийнято та використано електроенергію, що підтверджується актами прийому-передачі електроенергії від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023, від 31.08.2023, від 30.09.2023 та від 31.10.2023 до Договору, якими, зокрема, засвідчено щомісячну передачу електроенергії позивачем та використання відповідачем відповідного обсягу (Мвт*год) електроенергії за період (міс.) у конкретній кількості, за узгодженою ціною.

Зокрема, позивачем за період з 31.12.2022 по 31.10.2023 передано відповідачу електроенергії на загальну суму 684 516,73 грн з ПДВ.

Відповідач споживав електроенергію за Договором до 01.10.2023 за щомісячними заявками орієнтованого обсягу споживання та узгодженими цінами. Таке споживання підтверджується листами Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (далі - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") від 07.11.2023 № 3/01/5/35060 та від 22.01.2024 № 4029/3/01/5.

Відповідач, у свою чергу, вартість поставленої позивачем електроенергії оплатив частково, у розмірі 645 490,63 грн з ПДВ, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість за вересень та жовтень 2023 року в загальному розмірі 92 392,68 грн.

Запитом позивача від 17.01.2024 № 17/01/24/1 та листами ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 07.11.2023 № 3/01/5/35060, від 22.01.2024 № 4029/3/01/5 підтверджується наданий позивачем загальний обсяг споживання відповідачем електроенергії за серпень, вересень, жовтень 2023 року (з коригуванням) у розмірі 29 751 кВт*год.

Листом від 23.11.2023 № 23/11/23 позивач звернувся до відповідача з пропозицією підписати акти звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023 - 22.11.2023, акти прийому-передачі електроенергії, додаткові угоди та рахунки за розрахункові періоди квітень, серпень, вересень, жовтень 2023 року.

Проте відповідач підписаних екземплярів зазначених документів позивачу не повернув.

Вказані вище обставини і стали підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами частини шостої статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем передано відповідачу електричну енергію за період з 31.12.2022 по 31.10.2023 на загальну суму 684 516,73 грн з ПДВ, яку було оплачено останнім частково на суму 645 490,63 грн з ПДВ.

Несплаченою залишилась вартість спожитої відповідачем електричної енергії за вересень та жовтень 2023 року в загальному розмірі 92 392,68 грн.

Обставини надання відповідачу заявленого обсягу електроенергії за серпень, вересень, жовтень 2023 року (з коригуванням) у розмірі 29 751 кВт*год. підтверджується, в тому числі, листами ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 07.11.2023 № 3/01/5/35060 та від 22.01.2024 № 4029/3/01/5.

З врахуванням зазначеного вище, обґрунтованим є висновок суду про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 92 392,68 грн.

Так само правомірним є задоволення позову в частині стягнення 20 729,28 грн пені та 4 974,10 грн інфляційних втрат.

Так, статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною першою статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.5 Договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи із припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу. У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання.

Посилання скаржника на те, що умовами комерційної пропозиції не передбачено пені або штрафу за порушення строку оплати, не приймається судом до уваги, оскільки зазначена комерційна пропозиція є додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022 № 19/01/22-Е, а відтак, її положення застосовуються виключно у поєднанні з положеннями Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, судом обґрунтовано стягнуто з відповідача пеню та інфляційні втрати у заявленому до стягнення розмірах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Єдина Торгова Система-Київ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/9972/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко