ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3630/23(916/4576/24)
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» - адвокат Михайленко В.В.

Від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - адвокат Горбенко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025, суддя суду першої інстанції Райчева С.І., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 03.02.2025

по справі №916/3630/23(916/4576/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія»

про стягнення 20 913 096,68 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 20 523 305,46 грн, 93 054,47 грн - 3% річних та 296 736,75 грн - інфляційних втрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» посилається на неналежне виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором № 0280-09021 від 01.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (зі змінами і доповненнями до нього), у частині оплати вартості наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії з травня 2024 року по серпень 2024 року, у зв`язку із чим, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість, розмір якої станом на дату звернення Позивача до суду складав 20 523 305,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2024 провадження у справі №916/3630/23(916/4576/24) у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості за надані послуги із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у розмірі 4 319 739,64 грн закрито.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 провадження у справі №916/3630/23(916/4576/24) у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості за надані послуги із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у розмірі 246 355,24 грн закрито.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 позов задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» грошові кошти у розмірі 16 347 001,80 грн, з яких: 15 957 210,58 грн - основна заборгованість, 93 054,47 грн 3% річних та 296 736,75 грн - інфляційні втрати та судовий збір у розмірі 196 124,27 грн.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором №0280-09021 від 01.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що призвело до формування основної заборгованості у сумі 15 957 210,58 грн.

Крім того, суд вказав, що з огляду на прострочення виконання основного зобов`язання, обґрунтованими є вимоги про стягнення 93 054,47 грн 3% річних та 296 736,75 грн - інфляційних втрат.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24).

Апелянт стверджує, що через несплату Позивачем отриманих послуг з передачі електричної енергії, у Відповідача і виникла ситуація з несвоєчасною виплатою заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. За таких обставин, оператор системи передачі не міг своєчасно розраховувати« ТОВ «ХОЕК» виключно внаслідок недостатності коштів на рахунку передачі.

Апелянт вказує, що законодавство забороняє Відповідачу оплачувати послуги (в даному випадку Позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі.

Відповідач вказав, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Однак, НЕК «Укренерго» не користується коштами, які мали бути сплачені на користь позивача.

Крім того, апелянт вказав, що вина відповідача у затримці оплати послуг, наданих позивачем, які зазначені у позовній заяві, відсутня.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 22 січня 2025 року по справі № 916/3630/23(916/4576/24) скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовити у повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24).

Позивач зазначає, що законодавець не ставить у залежність виконання спеціального обов`язку, покладеного на Приватне акціонерне товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» щодо сплати Позивачу за надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, від виконання зобов`язань Позивачем за договором про надання послуг з передачі електричної енергії.

Позивач вказав, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» після відкриття провадження у справі здійснило оплату залишку заборгованості за Договором № 0280-09021 від 01.07.2019 за травень 2024 року у сумі 4 319 739,64 грн, та здійснило часткову оплату заборгованості за надані Позивачем Послуги у червні 2024 року на суму 246 355,24 грн, чим фактично визнає правомірність та законність заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» вимог про стягнення заборгованості за договором № 0280-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за заявлені періоди з травня 2024 року по серпень 2024 року.

Позивач зазначив, що посилання Апелянта на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не заслуговує на увагу, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення Апелянта від виконання своїх договірних зобов`язань. В той же час, апелянт не довів належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні ст. 614 ЦК України.

Позивач також послався на те, що несплата Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії є прямим порушенням законодавчих норм та взятих на себе останнім договірних зобов`язань, що неминуче призводить до позбавлення можливості Позивачем виконувати свої зобов`язання перед побутовими споживачами - власниками приватних домогосподарств «зеленого» тарифу в частині проведення своєчасних розрахунків по купівлі електричної енергії та ставить під загрозу нормальне функціонування всієї енергетичної системи України, адже всі її учасники щільно по`вязані між собою.

Керуючись викладеним вище, позивач просить рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/3630/23(916/4576/24) від 22 січня 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3630/23 (916/4576/24) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3630/23 (916/4576/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3630/23(916/4576/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3630/23(916/4576/24).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) залишено без руху; встановлено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду 1) доказів сплати судового збору у сумі 235 349,12 грн; 2) направлення копії апеляційної скарги листом з описом вкладення на адресу розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у сумі 235 349,12 грн та направлення копії апеляційної скарги листом з описом вкладення на адресу розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича. Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 07.04.2025; призначено справу №916/3630/23(916/4576/24) до розгляду на 17.04.2025 о 11:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

17.04.2025 у судовому засіданні прийняли участь представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» - адвокат Михайленко В.В. та представник Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - адвокат Горбенко М.С.

Розпорядник майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025, якою призначено справу №916/3630/23(916/4576/24) до розгляду на 17.04.2025 о 11:30, була отримана в системі електронний суд розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» - 18.03.2025, що підтверджено довідками секретаря судового засідання.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 17.04.2025, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24), до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) по суті, не дивлячись на відсутність представника третьої особи у справі, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Щодо розгляду клопотання про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про закриття провадження у справі №916/3630/23(916/4576/24) в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 9 444 535,21 грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору в цій частині позовних вимог.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що після ухвалення рішення суду, відповідачем було сплачено на користь позивача 9 444 535,21 грн.

Відповідно до наданих відповідачем доказів, в рахунок погашення боргу за червень 2024 року відповідачем було сплачено 4 204 788,25 грн, що підтверджується наступними доказами:

- платіжна інструкція №ПУП008339 від 21.02.2025 на суму 414 399,94 грн;

- платіжна інструкція №ПУП008551 від 25.02.2025 на суму 1 038 384,26 грн;

- платіжна інструкція №ПУП008624 від 26.02.2025 на суму 2 752 004,05 грн.

Крім того, в рахунок погашення боргу за липень 2024 року відповідачем було сплачено 5 239 746,96 грн, що підтверджується наступними доказами:

- платіжна інструкція №ПУП008679 від 28.02.2025 на суму 22 346,74 грн;

- платіжна інструкція №ПУП008760 від 07.03.2025 на суму 3 317 674,96 грн;

- платіжна інструкція №ПУП008839 від 19.03.2025 на суму 951 818,13 грн;

- платіжна інструкція №ПУП009190 від 04.04.2025 на суму 947 907,13 грн.

Колегія суддів ухвалою у протокольній формі відмовила у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений ст. 231 ГПК України.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 30.08.2024 у справі №916/3006/23:

« 7.35. Таким чином, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду висновує, що суд закриває провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. У випадку виникнення обставин припинення існування предмета спору на стадії апеляційного (касаційного) перегляду справи, відсутні підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та скасування судового рішення по суті спору лише з мотивів виникнення зазначених обставин, якщо законність та обґрунтованість судового рішення не спростована за наслідками апеляційного (касаційного) розгляду справи.

7.36. Водночас у разі, якщо при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції встановлено наявність підстав, за яких судове рішення підлягає скасуванню, оскільки є незаконним і необґрунтованим, то, у разі встановлення також і обставин припинення існування предмета спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, таке рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України. Подібний підхід застосовний відповідно до частини третьої статті 278 ГПК України, згідно із якою у разі, якщо настала смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництво (пункт 6 частини першої статті 231 ГПК України) після ухвалення судового рішення, застосуванню підлягають положення статті 231 ГПК України у разі, якщо судом першої інстанції ухвалено, відповідно, незаконне і необґрунтоване рішення.

7.37. Отже, при застосуванні пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України слід враховувати, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального законодавства можливе у разі, коли:

- предмет спору існував на момент порушення провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення і ці обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції при ухваленні судового рішення;

- при апеляційному перегляді судового рішення першої інстанції встановлено, що судове рішення підлягає скасуванню, оскільки є незаконним і необґрунтованим то, у разі встановлення також і обставин припинення існування предмета спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, таке рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

7.38. У тому разі, коли суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, то встановлені апеляційним судом обставини припинення існування предмету спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування судового рішення згідно зі статтею 278 ГПК України та закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.»

У даному випадку, рішення суду першої інстанції було ухвалено ще 22.01.2025, тоді як відповідач сплатив частину заборгованість, яка є предметом спору, у сумі 9 444 535,21 грн у період з 21.02.2025 по 04.04.2025, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення предмет спору існував, а тому відсутні підстави для закриття провадження у зв`язку відсутністю предмета спору.

Фактичні обставини, встановлені судом.

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») було укладено Договір № 0280-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі Договір).

У зв`язку із набуттям чинності постанови НКРЕКП «Про внесення змін до деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 24.01.2024 № 178 (далі постанова НКРЕКП від 24.01.2024 № 178), згідно з якою викладено в новій редакції Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затверджений постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 «Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною» (із змінами), Сторони домовилися викласти Договір разом з додатками до нього у новій редакції, що додаються до Додаткової угоди № 8 та є її невід`ємною частиною.

Пунктами 4, 5 Додаткової угоди №8 встановлено, що викладення Сторонами умов Договору в новій редакції не є припиненням первісного зобов`язання між Сторонами шляхом заміни новим зобов`язанням відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України та не змінює дату набрання чинності Договором. Умови додаткових угод до Договору, які не суперечать Договору в редакції цієї Додаткової угоди, залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Згідно із частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України умови даної Додаткової Угоди поширюються на взаємовідносини Сторін, які виникли з 26.01.2024р.

Пунктом 1.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №8, встановлено, що для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат Постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та із придбання послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено «зелений» тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, надає Замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, замовник сплачує Постачальнику послуг вартість наданих Послуг відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що вартість та порядок оплати Послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді.

Згідно п.п. 1 п. 3.2. Договору постачальник послуг має право отримувати своєчасно та в повному обсязі оплату вартості Послуги.

Відповідно до п.п. 1, 4 п. 3.3. Договору Замовник зобов`язаний приймати Послугу, яку надає Постачальник послуг за процедурою, визначеною Порядком та у повному обсязі здійснювати оплату вартості Послуги, розрахованої Постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

Також у зв`язку із набуттям чинності постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641» від 26.07.2024 № 1381, згідно з якою затверджено Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг, Сторони домовилися викласти Договір разом з додатками до нього у новій редакції, що додаються до Додаткової угоди №9 до договору та є її невід`ємною частиною.

Пунктом 3, 4 Додаткової угоди №9 встановлено, що викладення Сторонами умов Договору в новій редакції не є припиненням первісного зобов`язання між Сторонами шляхом заміни новим зобов`язанням відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України та не змінює дату набрання чинності Договором. Умови додаткових угод до Договору, які не суперечать Договору в редакції цієї Додаткової угоди, залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Згідно із частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України умови даної Додаткової угоди поширюються на взаємовідносини Сторін, які виникли з 31.07.2024.

Пунктом 1.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №9, встановлено, що для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат Постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, надає Замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, Замовник сплачує Постачальнику послуг вартість наданих Послуг відповідно до умов цього Договору.

У відповідності до п. 2.1 Договору, вартість та порядок оплати Послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом Постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29 грудня 2023 року №2651.

Відповідно до п.п. 1 п. 3.2. Договору постачальник послуг має право отримувати своєчасно та в повному обсязі оплату вартості Послуги.

Згідно п.п. 1, 4 п. 3.3. Договору Замовник зобов`язаний приймати Послугу, яку надає Постачальник послуг за процедурою, визначеною Порядком та у повному обсязі здійснювати оплату вартості Послуги, розрахованої Постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

Відповідно до норм Порядку Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» направило Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» наступні акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП:

- № 5 від 31.05.2024 за травень 2024 року на суму 10 650 048,53 грн.;

- № 6 від 30.06.2024 за червень 2024 року на суму 8 902 286,98 грн.;

- № 7 від 31.07.2024 за липень 2024 року на суму 7 475 250,23 грн.;

- № 8 від 31.08.2024 за серпень 2024 року на суму 7 215 277,69 грн.

Згідно наданих Актів Позивач надав Відповідачу послуги на загальну суму 34 242 863,43 грн.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» підписало вищезазначені акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», що підтверджується доданими до цієї позовної заяви Протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Станом на дату звернення Позивача до суду із позовною заявою, Відповідач частково оплатив надані Позивачем послуг за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у сумі 13 719 557,97 грн., а саме:

1) За надані послуги у травні 2024 року Відповідачем було сплачено 6 330 308,89 грн (згідно платіжних інструкцій № ПУП003483 від 28.06.2024 та №ПУП005840 від 24.09.2024), залишок заборгованості - 4 319 739,64 грн;

2) За надані послуги у червні 2024 року 4 451 143,49 грн (згідно платіжних інструкцій №ПУП004656 від 06.08.2024 та №ПУП005305 від 06.08.2024), залишок заборгованості - 4 451 143,49 грн;

3) За надані послуги у липні 2024 року - 1 495 050,05 грн (згідно платіжної інструкції №ПУП005324 від 06.08.2024), залишок заборгованості - 5 980 200,18грн;

4) За надані послуги у серпні 2024 року - 1 443 055,54 грн (згідно платіжної інструкції №ПУП005980 від 07.10.2024), залишок заборгованості - 5 772 222,15 грн.

Станом на дату звернення Позивача до суду розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 складав 20 523 305,46 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, Відповідачем здійснено оплату залишку заборгованості за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 за травень 2024 року у сумі 4 319 739,64 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями, а саме:

- ПУП006102 від 22.10.2024 на суму 1 890 302,70 грн;

- ПУП006137 від 24.10.2024 на суму 262 399, 28 грн;

- ПУП006899 від 13.11.2024 на суму 1 055 172,22 грн;

- ПУП007290 від 28.11.2024 на суму 1 111 865,44 грн.

Також, Відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості за надані Позивачем Послуги у червні 2024 року на суму 246 355,24 грн., на підтвердження чого суду надано платіжні інструкції №ПУП007853 від 25.12.2024 на суму 146 371,74 грн та № ПУП007978 від 30.12.2024 на суму 100 037,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2024 провадження у справі №916/3630/23(916/4576/24) у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості за надані послуги із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у розмірі 4 319 739,64 грн закрито.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 провадження у справі №916/3630/23(916/4576/24) у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості за надані послуги із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у розмірі 246 355,24 грн закрито.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Законом України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (ч. 1 ст. 4). Учасниками ринку електричної енергії є, зокрема, електропостачальник та оператор системи передачі (п. 96 ч. 1 ст. 1).

14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018), яка видана державним Регулятором Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП).

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» є постачальником універсальних послуг у Херсонській області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Херсонської області.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є оператором системи передачі

Відповідно до ч. 6 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» Постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств.

Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

Частиною 7 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальники універсальних послуг мають право отримувати компенсацію витрат на надання оператору системи передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» Оператор системи передачі виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків.

Оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі зобов`язаний укладати договори, які є обов`язковими для провадження діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови цих договорів.

Постановою НКРЕКП № 641 від 26 квітня 2019 року «Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, придбання послуги за механізмом ринкової премії» затверджено «Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії» (далі Порядок), яким визначено, у тому числі, порядок затвердження Регулятором розміру вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел; розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що здійснюється постачальником універсальних послуг.

Пунктом 1.2. вказаного Порядку визначено, що його положення поширюється на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, продавців електричної енергії за «зеленим» тарифом, кандидатів у продавці за «зеленим» тарифом, переможців аукціону, продавців за механізмом ринкової премії, активних споживачів, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію ПУП, оператора системи передачі (далі - ОСП), операторів систем розподілу, адміністратора комерційного обліку (далі - АКО), оператора ринку (далі - ОР) та організатора електронних аукціонів.

Згідно п. 4.1., 4.2. Порядку, на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел ПУП укладає з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641.

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго») було укладено Договір № 0280-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Згідно п.п. 1, 4 п. 3.3. Договору Замовник зобов`язаний приймати Послугу, яку надає Постачальник послуг за процедурою, визначеною Порядком та у повному обсязі здійснювати оплату вартості Послуги, розрахованої Постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

Пунктом 15.2 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 визначено, що протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги.

Відповідно до п. 15.3. Порядку протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.

Згідно п. 15.4. Порядку ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

Регулятором затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» у відповідному місяці наступними Постановами:

- Постанова № 1210 від 26.06.2024 за травень 2024 року.

- Постанова № 1409 від 31.07.2024 за червень 2024 року.

- Постанова № 1573 від 03.09.2024 за липень 2024 року.

- Постанова № 1702 від 01.10.2024 за серпень 2024 року.

Відповідно до норм Порядку Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» направило Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» наступні акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП:

- № 5 від 31.05.2024 за травень 2024 року на суму 10 650 048,53 грн, крайній строк оплати припадав на 01.07.2024;

- № 6 від 30.06.2024 за червень 2024 року на суму 8 902 286,98 грн, крайній строк оплати припадав на 05.08.2024;

- № 7 від 31.07.2024 за липень 2024 року на суму 7 475 250,23 грн, крайній строк оплати припадав на 06.09.2024;

- № 8 від 31.08.2024 за серпень 2024 року на суму 7 215 277,69 грн, крайній строк оплати припадав на 04.10.2024.

Згідно наданих Актів Позивач надав Відповідачу послуги на загальну суму 34 242 863,43 грн.

Станом на дату звернення Позивача до суду із позовною заявою, Відповідач частково оплатив надані Позивачем послуг за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 у сумі 13 719 557,97 грн, отже розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором №0280-09021 від 01.07.2019 складав 20 523 305,46 грн.

В той же час, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач додатково сплатив основну заборгованість у сумі 4 566 094,88 грн, у зв`язку з чим, суд першої інстанції закрив провадження у даній частині у зв`язку з відсутністю предмета позову.

Таким чином, сума непогашеної заборгованості за Договором № 0280-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період травень-серпень 2024 року становить 15 957 210,58 грн, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в даній частині.

Щодо вимог про стягнення 93 054,47 грн - 3% річних та 296 736,75 грн - інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому застосування положень частини другої ст. 625 ЦК України не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на наявність прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати заборгованості за Договором № 0280-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період травень-серпень 2024 року, позивачем правомірно було нараховано на суму простроченої заборгованості відсотки річних та інфляційні втрати.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним. Тому позов в частині стягнення 3% річних у сумі 93 054,47 грн та інфляційних втрат у 296 736,75 грн підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на те, що порушення Позивачем платіжної дисципліни за іншими зобов`язаннями, відмінними від тих, що врегульовані даним Договором, призвело до затримки виконання Відповідачем обов`язку стосовно оплати наданих Послуг за цим Договором, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, адже умовами Договору №0280-09021 від 01.07.2019 та положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» не закріплено, що виконання зобов`язань Відповідача за вказаним Договором ставиться у залежність від виконання (не виконання) інших зобов`язань Позивача перед Відповідачем, не врегульованих цим Договором.

Інших доказів того, що прострочення виконання зобов`язання у даному випадку виникло не з його вини, відповідач не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 по справі №916/3630/23(916/4576/24) залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.04.2025.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран