ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. Справа№ 920/10/21(908/2157/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Яценко О.В.

Станіка С.Р.

секретар судового засідання Дюкарєва І.М.

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства (далі - АТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк"

на рішення господарський суд Сумської області від 30.01.2025р.

(повний текст складено 04.02.2025р.)

у справі №920/10/21(908/2157/23) (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк"

до відповідачів 1.Державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни

2.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" в особі арбітражного керуючого Бурцевої Ірини Юріївни

про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарський суд Сумської області від 30.01.2025р. по справі №920/10/21(908/2157/23) відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду, 25.02.2025р. АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" подало апеляційну скаргу на рішення господарський суд Сумської області від 30.01.2025р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ "Ощадбанк" у повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни просить відмовити АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарський суд Сумської області від 30.01.2025р. по справі №920/10/21(908/2157/23) залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" на рішення господарський суд Сумської області від 30.01.2025р. по справі №920/10/21(908/2157/23) та призначено її до розгляду на 14.04.2025р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у даній справі, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У червні 2023 року позивач звернувся до місцевого суду з позовною заявою в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни за індексним номером 67458356 від 04.05.2023р. та запис №50149583 від 01.05.2023р. про право власності за ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м.Запоріжжі; зобов`язати державного реєстратора поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №27325406 від 02.08.2018р. про право власності на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м.Запоріжжі за ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап".

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.11.2023р. у справі №920/10/21(908/2157/23) у задоволенні позову АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" до державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни та ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024р. рішення господарського суду Сумської області від 23.11.2023р. у справі №920/10/21(908/2157/23) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2024р. рішення господарського суду Сумської області від 23.11.2023р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024р. було скасовано; справу №920/10/21(908/2157/23) передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.07.2024р. у справі №920/10/21(908/2157/23) було призначено судове засідання з повідомлення сторін.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.11.2024р. було відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" вих. №02/01/594 від 15.08.2024р. про передачу справи №920/10/21(908/2157/23).

В межах провадження у справі №920/10/21 про банкрутство ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" господарським судом Сумської області було прийнято рішення від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21), яким позов ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни до ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ "Державний ощадний банк України", ГУ ДПС у Сумській області, Концерн "Міські теплові мережі" задоволено частково; зокрема, визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А, загальною 1042, 2 кв.м. від 02.08.2018р., укладений між ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" та ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап", реєстровий №2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.; в іншій частині позовних вимог (витребування майна до ліквідаційної маси) відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21) апеляційні скарги ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" та АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" було залишено без задоволення; рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21) залишено без змін.

Отже, рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21 (920/868/21) набрало законної сили 25.01.2023р.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 05.04.2023р. касаційні скарги ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" та АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" було залишено без задоволення; рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21) залишено без змін.

01.05.2023р. ліквідатор ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" звернулась до Держаного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Л.В. із заявою про державну реєстрацію припинення права власності (номер запису 27325406) на нерухоме майно: нежитлове приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 95А з реєстраційним номером 101.

Для проведення державної реєстрації прав ліквідатором було подано: постанову господарського суду Сумської області від 20.04.2021р. у справі №920/10/21 про визнання боржника (ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка") банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21), постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21), постанову Верховного Суду від 05.04.2023р. справі №920/10/21(920/868/21).

12.04.2019р. між ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (як власником нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, б.95 А, загальною площею 1042,2 кв.м, згідно з договором купівлі-продажу від 02.08.2018р.) та АТ "Ощадбанк" в особі Запорізького обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" був укладений іпотечний договір №1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за реєстраційним №677. Предметом вказаного Іпотечного договору є нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, б.95 А, загальною площею 1042,2 кв.м.

Станом на час проведення державної реєстрації за заявою ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" у Державному реєстрі прав були наявні записи про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі запис про іпотеку №31161342 від 12.04.2019р. та запис про заборону відчуження №31161075 від 12.04.2019р.

Припинення записів про іпотеку №31161342 від 12.04.2019р. та про заборону відчуження №31161075 від 12.04.2019р. державним реєстратором не здійснювалось.

Також, сторони спору підтверджували, що у Державному реєстрі речових прав у розділі щодо об`єкту нерухомого майна наявний запис №48630438 про заборону, що внесений на підставі ухвали господарського суду Сумської області від 05.10.2021р. у справі №920/10/21(920/868/21) про забезпечення позову, що вжиті за заявою ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка".

Вважаючи, що відповідач-1 (державний реєстратор) порушив вимоги чинного законодавства під час здійснення реєстраційних дій за заявою відповідача-2, позивач звернувся до місцевого суду із позовом з вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни за індексним номером 67458356 від 04.05.2023р. та запис №50149583 від 01.05.2023р. про право власності за ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м.Запоріжжі; зобов`язати державного реєстратора поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №27325406 від 02.08.2018р. про право власності на приміщення №33 у будинку АДРЕСА_1 за ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній справі).

Також, із аналогічними вимогами щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення запису АТ "Державний ощадний банк України" звернулось зі скаргою до Міністерства юстиції України.

Наказом від 06.05.2024р. №1252/7 "Про відмову у задоволенні скарги" Міністерство юстиції України відмовило у задоволенні скарги АТ "Державний ощадний банк України" від 14.06.2023р. №55/5.04-06/1026 на рішення від 04.05.2023р. №67458356 державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни щодо нежитлового приміщення літ. А-5, розташованого за адресою: Запорізька обл. м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95А. прим. 33.

Позивач у позовній заяві, а також під час нового розгляду справи у суді першої інстанції додатково у письмових поясненнях від 14.01.2025р., вказував на те, що судовими рішеннями у справі №920/10/21(920/868/21) було визнано недійсним договір купівлі-продажу №2408 від 02.08.2018р., як фраудаторний, на підставі ст.42 КУзПБ та одночасно з цим було відмовлено у витребуванні майна до ліквідаційної маси боржника. На думку позивача, визнання оскаржуваного договору недійсним за приписами ч.3 ст.42 КУзПБ не призвело до повернення спірного майна у власність ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" та за ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" на підставі ч.3 ст.42 КУзПБ залишається лише право вимоги до іншої сторони недійсного правочину про відшкодування вартості майна грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

У позовній заяві позивач також посилається на Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

Окрім того, позивач вказував на наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на спірне майно, у зв`язку з чим держаний реєстратор повинна була відмовити у державній реєстрації, а тому вчинення державної реєстрації є порушенням ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На думку позивача, судові рішення у справі №920/10/21(920/868/21) не передбачали набуття, зміну або припинення права власності на спірне майно, а АТ "Ощадбанк", який є іпотекодержателем спірного майна (в Державному реєстрі речових прав містяться відповідні запис про іпотеку №31161342 від 12.04.2019р. та запис про заборону відчуження №31161075 від 12.04.2019р., іпотекодавець - ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап"), не надавав згоду на державну реєстрацію права власності за ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка".

Також позивач зазначав, що державний реєстратор не звернув уваги на інформацію щодо державної реєстрації обтяжень на підставі ухвали суду про забезпечення позову у справі №920/10/21 (920/868/21), видану 05.10.2021р. господарським судом Сумської області про заборону відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися та вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко - Амбарцумян Людмилою В`ячеславівною (далі - відповідач-1) за індексним номером 67458356 від 04.05.2023р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі судових рішень у справі №920/10/21(920/868/21) про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2408 від 02.08.2018р. було поновлено запис про право власності ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» (далі - відповідач-2) на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м. Запоріжжі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та скасовано запис №27325406 від 02.08.2018р. про право власності на вказане приміщення ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап».

Документами на підставі яких було проведено державну реєстрацію припинення права власності зазначено:

- рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21), відповідно до якого позовні вимоги ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» до ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси задоволені частково, визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95- А, загальною площею 1042,2 кв.м від 02.08.2018р., укладений між ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» та ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап», реєстровий №2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. В іншій частині позовних вимог відмовлено;

- постанова Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21), згідно якої апеляційні скарги ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», ТОВ «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап», АТ «Ощадбанк» залишені без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. залишено без змін;

- постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21), відповідно до якої рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. та постанова Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. - залишені без змін.

В процесі розгляду справи №920/10/21 про банкрутство ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражна керуюча Жмакіна Н.В. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу №2408 від 02.08.2018р. та витребувати майно до ліквідаційної маси банкрута.

Ухвалюючи рішення у справі №920/10/21(920/868/21) від 28.07.2022р., господарський суд Сумської області дійшов висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018р. не відповідає визначенню фіктивного правочину (ст. 234 ЦК України). Одночасно з цим суд першої інстанції визнав договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2018р. недійсним як такий, що має ознаки фраудаторного правочину.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21) апеляційні скарги ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», ТОВ «ИВВЦ «Гандікап», АТ «Ощадбанк» було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21) рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. та постанова Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. були залишені без змін.

При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що оспорюваний правочин вчинений 02.08.2018р., тобто протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (25.01.2021р.), визначивши, що правовою підставою недійсності договору купівлі-продажу є ст.42 КУзПБ, та суди попередніх інстанцій правильно застосували дану норму до правовідносин, що склались між сторонами.

Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачені спеціальні підставі заявлення вимог про визнання правочинів недійсними і спростування майнових дій та особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку цієї статті.

Так, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч.3 ст.42 КУзПБ).

Така процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за такими правочинами активів. Можливість оспорення та спростування майнових дій боржника насамперед необхідна для забезпечення зберігання майна боржника в інтересах конкурсних кредиторів.

В той же час позовна заява ліквідатора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» не містила вимог про повернення нерухомого майна до ліквідаційної маси банкрута на підставі ч.3 ст.42 КУзПБ та відповідне рішення судом не ухвалювалось.

Апеляційний суд наголошує, що саме по собі рішення суду про визнання недійсним договору на підставі ст.42 КУзПБ, без застосування спеціальних наслідків його недійсності, передбачених ч.3 ст.42 КУзПБ, не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст.310 Господарського процесуального кодексу України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Як зазначено вище, постановою Верховного Суду від 12.06.2024р. рішення господарського суду Сумської області від 23.11.2023р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024р. було скасовано; справу №920/10/21(908/2157/23) передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Верховний Суд зазначив, що судовими рішеннями у справі №920/10/21(920/868/21) визнано недійсним договір купівлі продажу №2408 від 02.08.2018р. як фраудаторний на підставі ст.42 КУзПБ та одночасно з цим відмовлено у витребуванні майна до ліквідаційної маси боржника. Згідно вимог статті 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

Разом з тим Верховний Суд наголосив на тому, що ч.3 цієї статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Враховуючи те, що рішення суду у справі №920/10/21(920/868/21) про визнання договору купівлі-продажу недійсним набуло законної сили 25.01.2023р., правові наслідки визнання його недійсним мають визначатись частиною третьої статі 42 КУзПБ, відповідно до якої, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Таким чином, саме лише визнання оскаржуваного договору недійсним без застосування наслідків недійсності правочину у відповідності до ч.3 ст.42 КУзПБ не призвело до «автоматичного» повернення спірного майна у власність ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка».

Крім того, Верховний Суд зазначив, що «Водночас попередні судові інстанції, розглядаючи цей спір, залишили поза увагою доводи позивача, що рішення господарського суду Сумської області від 28.07.2022р. у справі №920/10/21(920/868/21), яке набрало законної сили 25.01.2023р., а також постанова Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023р. та постанова Верховного Суду від 05.04.2023р. у цій справі, не передбачали набуття, зміну або припинення права власності на нерухоме майно».

Таким чином, наведені Банком у позові доводи були визнані Верховним Судом обґрунтованими, але при цьому не були враховані судом першої інстанції при повторному розгляді справи.

Правова позиція щодо застосування ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» міститься у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 914/2006/17, де зазначено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16.02.2021р. у справі №914/2006/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022р. у справі №199/8324/19 зазначено, що державна реєстрація речових прав виконує важливу функцію інформування третіх осіб про права та обтяження на майно, а у випадках, встановлених законом, з такою реєстрацією пов`язується виникнення прав на нерухоме майно (абзац третій частини 2 статті 331 ЦК). Хоча державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженнями наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022р. у справі №199/8324/19, від 02.07.2019р. у справі №48/340, від 12.03.2019р. у справі №911/3594/17, від 19.01.2021р. у справі №916/1415/19).

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини б статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, у розумінні положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способом судового захисту порушених прав є судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Щодо проведення реєстрації речових прав за наявності записів про іпотеку та заборону, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 12.06.2024р. у справі №920/10/21(908/2157/23) звернув увагу на те, що суди першої та апеляційної інстанції визначили, що оскільки рішення суду у справі №920/10/21(920/868/21) набрало законної сили 25.01.2023р., тому, посилаючись на положення частини сьомої статті 145 ГПК України, відповідно до якої, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, дійшли висновку, що станом на дату звернення ліквідатора за вчиненням реєстраційної дії заходи забезпечення позову припинили свою дію в силу відповідних приписів ГПК України.

Водночас, Верховний Суд наголосив, що поза увагою суддів залишились норми спеціального Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» а саме: п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019р. у справі №755/5072/17 наголосила, що згідно з п.6 ч.1 ст.24 Закону країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено в разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Окрім записів про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, у відповідному реєстрі була також наявна інформація щодо державної реєстрації обтяжень на підставі ухвали суду про забезпечення позову у справі №920/10/21(920/868/21), постановленої 05.10.2021р. господарським судом Сумської області про заборону відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

На думку Верховного Суду, господарські суди розглядаючи спір про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора не врахували наведені вище норми спеціального Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, заборони відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися та вчиняти будь-які реєстраційні дії, суди обмежились лише посиланням на частину сьому статті 145 ГПК України, і не вирішили питання про наявність чи відсутність правових підстав для застосування наведених норм у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009р. у справі «Христов проти України», «Ryabykh V.Russia», «Svitlana Naumenko v. Ukraine» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet V. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України N 2» наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом приписів статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у позові, оскільки висновки, викладені у рішенні господарського суду Сумської області від 30.01.2025р. у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про повне задоволення позовних вимог АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк".

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню. Позов АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" необхідно задовольнити в повному обсязі з наведених вище мотивів, стягнувши з відповідачів понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 270, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 30.01.2025р. у справі №920/10/21(908/2157/23) скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" до державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни, ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" в особі арбітражного керуючого Бурцевої Ірини Юріївни про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни за індексним номером 67458356 від 04.05.2023р. та запис №50149583 від 01.05.2023р. про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка" на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м.Запоріжжі.

Зобов`язати державного реєстратора поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №27325406 від 02.08.2018р. про право власності на приміщення №33 у будинку 95а по вул. Перемоги у м.Запоріжжі за Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап".

Стягнути з Державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Іщенко-Амбарцумян Людмили В`ячеславівни (вул. Сумська, буд. 167, с.Нижня Сироватка, Сумська область, 42356, ) на користь АТ "Державний ощадний банк України" (вул.Госпітальна, буд. 12-г, м.Київ, 01001, ) в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" (пр. Соборний, буд. 48, м.Запоріжжя, 69063, ) судових витрат у розмірі 16 104,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка" (провулок Промислова, 2, м.Суми, 40004, ) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни на користь АТ "Державний ощадний банк України" (вул. Госпітальна, буд. 12-г, м.Київ, 01001, ) в особі філії - Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк" (пр. Соборний, буд. 48, м.Запоріжжя, 69063, ) ) судових витрат у розмірі 16 104,00 грн.

Справу №920/10/21(908/2157/23) повернути до господарського суду Сумської області, який зобов`язати видати відповідні накази.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.04.2025р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді О.В. Яценко

С.Р. Станік