ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2059/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Чірцов А.А

представники сторін:

від позивача: Шахрай О.В.

від відповідача: Шмалько Ю.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.10.2024р. (суддя Боєва О.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 24.10.2024р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСТ БУД", м.Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС", м.Житомир

про стягнення суми 1 113 396,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРОСТ БУД" звернулось до Господарського суду Запорізької з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС", з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.08.2024, основного боргу у розмірі 542 504,98 грн., пені у розмірі 397 975,91 грн., інфляційних втрат у розмірі 136 110,16 грн., 3% річних у розмірі 36 805,55 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням Відповідачем умов договору підряду №5 від 24.11.2021 у частині оплати виконаних Позивачем робіт згідно з підписаним сторонами Актом № 3 на суму 542504,98 грн., та у зв`язку з цим , наявністю підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у вказаних вище сумах. Також у позові наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які Позивач поніс/планує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 29000,00 грн, і які просить стягнути з Відповідача.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.10.2024р. у справі №908/2059/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСТ БУД" 542 504 грн. 98 коп. основного боргу, 36 538 грн. 01 коп. 3% річних, 136 110 грн. 16 коп. інфляційних витрат, 211 725 грн. 58 коп. пені. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСТ БУД" 12 211 грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору та 13709 грн. 65коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник послався на те, що п.3.7. договору підряду від 24.11.2021 встановлено, що розрахунок за виконані Підрядником роботи проводиться замовником не пізніше 5-ти (десяти) календарних днів, після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3. На переконання Апелянта, таке суперечливе формулювання (незрозуміло який саме строк оплати робіт встановлено - 5, 10 чи п`ятдесят днів) свідчить про те, що немає чіткої договірної визначеності щодо строку виконання грошового зобов`язання Замовником і цей строк юридично не встановлений.

У даному випадку, на думку Скаржника, повинні застосовуватися правила, передбачені частиною 2 ст. 530 ЦК України , згідно з якими боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Між тим, Позивач на адресу Відповідача вимогу про виконання зобов`язання з оплати не направляв. Таким чином, Скаржник вважає, що на час звернення з позовом строк виконання зобов`язань з оплати частини виконаних робіт за договором підряду №5 від 24.11.2021 на суму 542 504,98 грн. ще не настав. Відповідно нарахування пені, суми інфляційних витрат та 3% річних є також безпідставним.

При цьому, на переконання Апелянта, відсутні підстави стверджувати, що він нехтує принципами добросовісності, розумності та справедливості, адже ТОВ "ГАЛКОН ПЛЮС" є сумлінним учасником ділового обороту, про що свідчать своєчасне і у повному обсязі перерахування 70 відсоткової попередньої оплати за договором, своєчасне підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, Акту звірки.

За твердженням товариства, воно готове перерахувати підряднику у строк, передбачений ч.2 ст.530 ЦК України залишок вартості виконаних робіт, після отримання від Позивача формальної вимоги про виконання грошового зобов`язання.

Крім того, на думку Скаржника, безпідставним є і аргумент суду про невисування на протязі більше 2 років до Позивача вимог щодо суперечливого формулювання строку оплати.

Скаржник зазначає, що Господарський суд Запорізької області при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до ст.277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач у відзиві зазначає, що Відповідач помилково тлумачить норми чинного законодавства України.

Також вказує, що у рамках дії договору підряду №5 від 24.11.2021, ТОВ "ГАЛКОН ПЛЮС" було фактично сплачено за виконані роботи 3601875,20грн, при цьому товариство не надає оцінки рахунку на оплату №9 від 18.01.2022 на суму 644380,18грн та претензії щодо оплати заборгованості від 19.06.2024 як окремим вимогам про сплату фактично виконаних робіт.

За доводами Позивача, зобов`язання Відповідача щодо проведення платежів за фактично отримані послуги випливає безпосередньо зі змісту ч.1. ст.854 Цивільного кодексу, ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, а не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою , у порядку ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Щодо розбіжностей у строку проведення розрахунків визначені сторонами у п.3.7 Договору підряду, то на переконання Позивача, суд правомірно зазначив, що у даному випадку з урахуванням звичаїв ділового обороту визначальним є строк, який вказаний прописом, що відповідає вищезазначеним принципам. При цьому, зазначений строк (10 календарних днів) є у будь-якому разі максимально можливим строком виконання грошового зобов`язання за умовами даного пункту Договору.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2024р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2059/24.

Матеріали справи №908/2059/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2024р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.10.2024р. у справі № 908/2059/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 20 041 грн. 13 коп..

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судове засідання на 23.04.2025.

У судовому засіданні 23.04.2025 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

24.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛКОН ПЛЮС" (Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРОСТ БУД" (Підрядником) укладений договір підряду № 5, за умовами якого Підрядник приймає на себе обов`язки за завданням Замовника, на свій ризик, самотужки, виконати та здати йому в строк, установлений цим Договором роботи, зазначені в Договірній ціні (Додаток № 1) та Кошторисі (Додаток № 2) до даного Договору, що є невід`ємними частинами даного Договору, а саме: Підготовчі роботи на об`єкті будівництва за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Авраменка, 4 (Об`єкт будівництва). Замовник зобов`язується прийняти й оплатити виконані Підрядником роботи згідно з умовами даного Договору. Власником результату виконаних робіт (Об`єкта будівництва) є Замовник (п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору загальна вартість робіт, доручених Підряднику для виконання, становить 5 012 000,00 грн та погоджується сторонами в Договірній ціні (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною Договору.

За змістом п.п. 4.1. - 4.3. Договору Підрядник бере на себе зобов`язання виконати роботи до 30.03.2022 року (включно), за умови наявності у Замовника всіх необхідних дозвільних документів на будівництво. Приймання-здача виконаних робіт провадиться сторонами з оформленням відповідних Актів приймання-здачі виконаних підрядних робіт. Акт приймання-здачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3 оформляється Підрядником у програмному комплексі АВК-5 і передається на затвердження Замовнику щомісячно особисто відповідальним особам Замовника, або поштовим відправленням на адресу, вказану в п.13 договору. Замовник не пізніше 3 (трьох) робочих днів підписує передані Акти, або надає обґрунтовані зауваження. Роботи вважаються прийнятими з моменту підписання Замовником наданого Акту.

Замовник зобов`язаний прийняти від Підрядника виконані роботи по Акту приймання-здачі виконаних робіт. Вчасно оплатити виконані роботи відповідно до умов даного Договору. У випадку встановлення недоліків у виконаних роботах здійснення розрахунку затримується на строк усунення недоліків (пп. 2.3.1, 2.3.2 пункту 2.3 Договору).

Згідно з п. 3.6 Договору Замовник здійснює на користь Підрядника попередню оплату в розмірі 70% від вартості договору, згідно рахунку.

Відповідно до п. 3.7 Договору розрахунок за виконані Підрядником роботи згідно з умовами даного Договору проводиться Замовником не пізніше 5-ти (десяти) календарних днів, після підписання сторонами Акту приймання-здачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3 шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника.

Даний Договір набуває чинність в день його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов`язань (п. 10.1 Договору).

На виконання умов Договору Позивачем виконані роботи, що підтверджується, зокрема, Актами приймання-здачі виконаних будівельних робіт, у тому числі Актом № 3 за квітень 2022 за формою КБ-2в на загальну суму 644380,18 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) за квітень 2022 на вказану суму, які 18.04.2022 підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками (копії додані до позовної заяви, а.с. 32-33 зі зворотом).

ТОВ "ГРОСТ БУД" виставлено Відповідачу рахунок на оплату № 9 від 18.04.2022 на суму 644380,18 грн з ПДВ за підготовчі роботи на об`єкті будівництва за адресою: м.Запоріжжя, вул. Авраменка, 4.

Сторонами був підписаний двосторонній Акт звірки взаємних розрахунків за договором № 5 від 24.11.2021 за період 24.11.2021 22.01.2024, згідно з яким на 22.01.2024 була підтверджена заборгованість відповідача на користь ТОВ "ГРОСТ БУД" у розмірі 644380,18 грн.

Згідно з платіжною інструкцією № 4 від 13.02.2024 ТОВ "ГАЛКОН ПЛЮС" було перераховано на рахунок ТОВ "ГРОСТ БУД" 101875,20 грн за підготовчі роботи за договором № 5 від 24.11.2021, що, у тому числі, підтверджується карткою рахунку 361 ТОВ "ГРОСТ БУД" за листопад 2021 червень 2024 за вказаним договором, згідно з якою сальдо контрагента ТОВ "ГАЛКОН ПЛЮС" по договору склало 542504,98 грн.

Заборгованість у сумі 542504,98 грн. Відповідачем не оплачена, що не заперечується останнім.

19.06.2024 Позивачем на адресу Відповідача направлена претензія щодо оплати заборгованості у вказаному вище розмірі, що підтверджується фіскальним чеком від 19.06.2024 №218 та відомостями про відстеження на сайті Укрпошти статусу вказаного поштового відправлення, згідно з якими воно вручено адресату 27.06.2024.

Претензія залишена Відповідачем без відповіді та без виконання.

З огляду на невиконання у повному обсязі Відповідачем договірних зобов`язань у частині оплати вартості виконаних підрядних робіт, Позивачем нараховано 136110,16 грн інфляційних втрат, 36805,55 грн 3% річних за період прострочення починаючи з 23.04.2022, а також 397975,71 грн пені, нарахованої за період прострочення з 23.04.2022 по 30.11.2023 .

Неоплата Відповідачем вказаних вище сум боргу, пені, річних та інфляційних втрат стали підставою для звернення Позивача до суду із цим позовом для захисту своїх прав.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з відсутності доказів виконання Відповідачем обов`язку з повної оплати виконаних Позивачем підрядних робіт згідно з Актом № 3 приймання-здачі виконаних будівельних робіт за квітень 2022 у розмірі 542504,98грн. та, у зв`язку з цим, обґрунтованості позовних вимог у частині стягнення з Відповідача боргу, пені, річних та інфляційних втрат.

Одночасно, частково відмовляючи у позові суд послався на невірне визначення Позивачем періоду нарахування сум річних та пені, встановив, що строк остаточної оплати виконаних Позивачем робіт є 28.04.2022 та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача 36 538,01 грн 3% річних за період прострочення з 29.04.2022 по 26.07.2024 включно (за 826 календарних днів прострочення). Щодо пені, то за перерахунками суду, за період прострочення з 29.04.2022 по 30.06.2023 включно (428 днів), підлягає задоволенню пеня у сумі 302465,11 грн. Разом з тим, суд зменшив її розмір на 30%, стягнувши з Відповідача пеню у розмірі 211725,58 грн.

Крім того, суд встановив, що Позивачем обґрунтовано заявлено витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., однак враховуючи часткове задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог, що склало 13709,65грн.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині задоволених позовних вимог щодо стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, тому відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, у межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підтвердження виконання Позивачем зобов`язань за договором у матеріалах справи містяться підписані сторонами: Акт приймання-здачі виконаних будівельних робіт №3 за квітень 2022 форми КБ-2в), Довідки про вартість виконаних робіт за квітень 2022 форми КБ-3 на суму 644380,18 грн, двосторонній Акт звірки взаємних розрахунків за договором станом на 22.01.2024, платіжна інструкція № 4 від 13.02.2024 про часткову оплату робіт на суму 101875,20 грн.

При цьому за змістом п. 3.7 Договору розрахунок за виконані Підрядником роботи проводиться Замовником не пізніше 5-ти (десяти) календарних днів після підписання сторонами Акту приймання-здачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою КБ-3 шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядник.

Отже, враховуючи умови укладеного сторонами договору підряду та підписання 18.04.2022 Акту № 3 приймання-здачі виконаних будівельних робіт за квітень 2022 на суму 644380,18 грн, кінцевий термін оплати виконаних Позивачем робіт є таким , що настав .

Відповідачем оплата за виконані роботи за вказаним актом здійснена частково, у сумі 101875,20 грн.

Доказів виконання Відповідачем обов`язку з повної оплати виконаних Позивачем підрядних робіт згідно з Актом № 3 та перерахування останньому залишку заборгованості за цим Актом у сумі 542504,98грн матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, з огляду на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду № 5 від 24.11.2021 у частині повної оплати виконаних Позивачем робіт та ненадання ним доказів, які б спростовували вказане порушення, місцевим господарським судом обґрунтовано задоволено позов у частині стягнення з Відповідача 542504,98 грн. заборгованості за цим договором.

Крім того, відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За приписами ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку, з урахуванням наведеного, а також доведення факту невиконання Відповідачем грошового зобов`язання по сплаті основного боргу у вказаній вище сумі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача інфляційних втрат у сумі 136110,16грн за період прострочення: травень 2022 липень 2024, а також пені та 3% річних.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з перерахунком судом першої інстанції розміру пені та річних у зв`язку з невірним визначенням Позивачем періоду їх нарахування.

Після такого перерахунку, з урахуванням наведеного у рішенні мотивування, з Відповідача підлягає стягненню пеня у загальній сумі 302465,11 грн. за період 29.04.2022 по 30.06.2023 включно (428 днів), 3% річних у сумі 36 538,01 грн за період з 29.04.2022 по 26.07.2024 включно (за 826 календарних днів прострочення).

При цьому суд враховує, що заперечення сторін щодо здійснених судом перерахунків сум пені та 3% річних відсутні.

Посилання Апелянта на відсутність чіткої договірної визначеності щодо строку виконання грошового зобов`язання та на наявність підстав для застосування частиною 2 ст. 530 ЦК України засновані на власному хибному тлумаченні ним приписів чинного законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На переконання колегії суддів, у Договорі сторонами чітко визначено порядок розрахунків за виконані роботи. Виходячи з приписів п. 3.7 Договору, визначальним є строк 10 календарних днів після підписання сторонами акту приймання-здачі виконаних робіт та довідки про вартість, і цей строк, у будь-якому випадку, є граничним для виконання грошового зобов`язання.

Отже, доводи щодо ненастання строку виконання зобов`язання з оплати виконаних Позивачем підрядних робіт згідно з Актом № 3 не мають під собою підґрунтя, оскільки, з наведених вище підстав та враховуючи підписання сторонами необхідних документів 18.04.2022, кінцевий строк виконання зобов`язання Відповідача з оплати настав 28.04.2022.

Слід зазначити, що з урахуванням обставин цієї справи та доказів у сукупності, наведені у скарзі доводи не звільняють Скаржника від обов`язку з оплати робіт, виконання яких не заперечується останнім.

У разі виникнення питань, у тому числі, щодо порядку розрахунків, Скаржник, як добросовісний суб`єкт господарської діяльності, не був позбавлений можливості звернутися до Позивача за відповідними роз`ясненнями, між тим, докази такого звернення відсутні у матеріалах справи.

Крім того, навіть якщо взяти до уваги твердження Скаржника про застосування у даному випадку ст. 530 ЦК України, то положеннями цієї статті не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, тому звернення особи щодо повернення боргу з претензією до боржника є одним із варіантів вимоги у розумінні ч.2 ст.530 ЦК України, який не суперечить приписам закону.

У даному випадку, Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія. Між тим, отримавши цю претензію Відповідач залишив її без відповіді та без виконання. Таким чином, у будь якому випадку, посилання Апелянта на положення ст.530 ЦК України та на відсутність вимоги Позивача щодо сплати коштів є безпідставними.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги .

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЛКОН ПЛЮС - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.10.2024р. у справі № 908/2059/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.04.2025 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О. Дармін