УХВАЛА

м. Київ

16.04.2025Справа № 910/4578/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Північного офісу Держаудитслужби (вул.Січових Стрільців, буд.18, м.Київ, 04053; ідентифікаційний код 40479560)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, б. 47, оф. 206/2; ідентифікаційний код 39821153)

про стягнення 314 991,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Північний офіс Держаудитслужби звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" про стягнення 314 991,00 грн, з яких: 282 250,00 грн грошових коштів, сплачених за непоставлений товар, 12 983,50 грн пені та 19 757,50 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відпуску товару за договором поставки № 139/2023 від 29.08.2023.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з відомостями, розміщеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (ідентифікаційний код 39821153) є: 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, б. 47, оф. 206/2.

Як вбачається зі змісту статті 27 Господарського процесуального кодексу України, дана норма є імперативною та не передбачає право осіб, які звертаються до господарського суду, змінювати територіальну юрисдикцію господарських справ на власний розсуд.

З позовної заяви слідує, що позивач, звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва, посилається на положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Згідно з частиною 1 статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Виходячи з правової природи договору поставки та приписів статті 712 Цивільного кодексу України, місцем виконання відповідного договору є місце поставки товару.

У пункті 3.2 договору поставки № 139/2023 від 29.08.2023 визначено, що передача постачальником карток на пальне уповноваженій особі покупця здійснюється по місцезнаходженню офісу покупця у місті Києві.

Водночас за змістом пунктів 1.4, 3.8 договору поставки № 139/2023 від 29.08.2023 видача (передача) товару (нафтопродуктів) покупцю здійснюється на автозаправних станціях (АЗС) користувача (ів) АЗС, перелік яких узгоджується сторонами у додатку № 2 до цього договору.

Перелік та розташування (розміщення) стаціонарних АЗС у м.Києві та АЗС по всій території України (крім тимчасово окупованої території Донецької, Луганської областях та АР Крим), що є додатком № 2 до договору поставки № 139/2023 від 29.08.2023, включає 986 АЗС, що розташовані у Київській, Сумській, Чернігівській та Черкаській областях.

Виходячи з аналізу умов договору суд дійшов висновку, що специфіка договірних правовідносин не передбачає, що його виконання можливе лише тільки в певному місці.

Більше того, суд зазначає, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених за непоставлений товар, а також пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару, тобто, спір у цій справі не стосується виконання зобов`язання із поставки (видачі) товару в якомусь конкретному місці.

Відтак, з огляду на те, що зобов`язання щодо повернення грошових коштів за непоставлений товар та сплати штрафних санкцій не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці, а поставка (видача) товару за договором поставки № 139/2023 від 29.08.2023 мала здійснювалась у кількох місцях, відсутні підстави для застосування положення частини 5 статті 29 ГПК України, натомість підсудність цієї справи має визначатися згідно із статтею 27 ГПК України, тобто за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Північного апеляційного Господарського суду від 07.04.2025 у справі №910/1415/25.

Отже, оскільки в даному випадку спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань в чітко визначеному місці, то переданий на вирішення спір має бути розглянутий за загальними правилами підсудності, тобто, в суді за місцезнаходженням відповідача - у Господарському суді Дніпропетровської області.

Суд звертає увагу також на те, що статтею 279 ГПК України передбачено скасування судового рішення, яким закінчено розгляд справи у випадку прийняття такого рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява подана з порушенням приписів статті 27 Господарського процесуального кодексу України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, а матеріали позовної заяви підлягають передачі на розгляд до Господарському суду Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. 27, 31 ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Північного офісу Держаудитслужби з доданими до неї матеріалами направити за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області (вул.Володимира Винниченка, буд.1, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49027).

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскарження у встановленому законом порядку.

Дата підписання ухвали 16.04.2025

Суддя І.О. Андреїшина