СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Харків Справа № 922/764/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. , суддя Пуль О.А.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" (вх.№645 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.В., ухвалу підписано 11.03.2025) у справі №922/764/25

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка", Харківська область, Первомайський район, село Дмитрівка,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна", місто Київ,

про скасування акту протесту та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 у справі №922/764/25 у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вх. № 6117 від 10.03.2025) відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заява мотивована виключно припущеннями заявника щодо можливої загрози ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позовних вимог. Як зазначено в ухвалі, самі лише твердження заявника про потенційну можливість неправомірного стягнення коштів та створення перешкод в користуванні майном без долучення відповідних доказів та надання обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Відтак, суд дійшов висновку, що заявником у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи, що забезпечення позову в обраний заявником спосіб є не доцільним на даний час, що не позбавляє його права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову після зміни обставин справи, які утруднять поновлення його прав, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірності утруднення поновлення порушених прав в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити повністю; скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 у справі №922/764/25 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову; постановити нову ухвалу, якою заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа задовольнити; зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі №4, вчиненого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, що здійснюється в ході виконавчого провадження №76919618, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом Сергієм Володимировичем.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- оскільки, приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 76919618 активно вчиняються виконавчі дії та виноситься ряд постанов, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №76919618, що здійснюється на підставі виконавчого напису № 4, виданого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з заявника;

- існує вірогідність того, що приватним виконавцем будуть здійснені усі заходи, направлені на стягнення з позивача коштів за спірним виконавчим написом, що у свою чергу істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, зокрема, зумовить виникнення інших спорів між сторонами;

- постанови приватного виконавця є підтвердженням того, що за виконавчим провадженням здійснюються дії, спрямовані на стягнення з банківських рахунків заявника грошових коштів у сумі 3 637 040,50 грн, і невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за відкритим виконавчим провадженням призведе до початку такого стягнення, що є очевидним, оскільки випливає з суті виконавчого провадження примусового виконання рішень;

- у випадку якщо стягнення не буде зупинено і виконавцем до винесення рішення по справі буде стягнуто повну суму, яка підлягає стягненню в рамках виконавчого провадження, то виконання рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню неможливе, оскільки цей напис вже фактично буде виконано. Реалізація такого рішення у даному випадку виключається;

- у разі невжиття заходів та за умови задоволення позову і визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач не зможе захистити свої права в рамках одного судового провадження, оскільки йому необхідно буде звернутися до суду знову з новою позовною вимогою на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, сплатити відповідний судовий збір, витрати на правничу допомогу.

14.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4623), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції на час розгляду заяви позивача прийняв правильне судове рішення, враховуючи докази, які подав позивач разом зі своєю заявою. Що стосується посилання позивача в апеляційній скарзі на докази, які не надавалися та відповідно не досліджувалися при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не містить посилання на виняткові випадки, визначені у ч. 3 ст. 269 ГПК України, що позбавляє позивача посилатися на нові докази. Разом з тим, подані апелянтом докази не свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні проти клопотання позивача про приєднання додаткових доказів заперечував.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про приєднання додаткових документів, доданих до апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку предметом апеляційного перегляду є ухвала постановлена за результатами розгляду заяви про забезпечення позову, яка була подана позивачем після подання позовної заяви.

У частині 1 ст.140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином судом першої інстанції заява про забезпечення позову була розглянута з урахуванням обставин та доказів, які були наявні саме станом на момент її подання.

За таких обставин, враховуючи те, що, як вже було зазначено, суд апеляційної інстанції перевіряє наявність підстав для забезпечення/відмову у забезпеченні позову саме станом на час розгляду заяви судом першої інстанції, у прийнятті додаткових документів, доданих позивачем до апеляційної скарги, слід відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в березні 2025 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна", в якій просить суд:

- скасувати акт протесту простого векселя в неплатежі (серія АА 2487336), вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною 06.01.2025 та зареєстрований в реєстрі за № 2;

- визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною 06.01.2025 та зареєстрований в реєстрі за № 4,

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна" (код в ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дмитровка (код в ) 4 844, 80 грн судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову та витрати на правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. було вчинено Акт протесту простого векселя в неплатежі, на підставі чого в подальшому цим же нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення грошових коштів з позивача. Разом з тим, як зазначає позивач, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. при опротестуванні простого векселя в неплатежі було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, положення Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, Закону України Про нотаріат, оскільки вексель до оплати належним чином пред`явлено не було, строк погашення заборгованості не настав.

10.03.2025 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вх. № 6117), в якій останній просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі № 4, вчиненого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, за виконавчим провадженням № 76919618, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом Сергієм Володимировичем.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається, зокрема, на те, що 06.01.2025 за реєстровим № 2, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. було вчинено протест векселя (серії АА 2487336) на заборгованість в розмірі 3 240 792,50 грн по Акту протесту простого векселя в неплатежі, зі строком платежу за пред`явленням, але не раніше 20 жовтня 2024 року, дата складання 22 квітня 2024 року, місце складання: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Дмитрівка. В подальшому нею же було вчинено виконавчий напис № 4, виданий 06.01.2025. Як зазначає заявник, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. дії є порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, Закону України Про нотаріат.

З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. було вчинено протест векселя (серії АА 2487336) на заборгованість в розмірі 3 240 792,50 грн по Акту протесту простого векселя в неплатежі, зі строком платежу за пред`явленням, але не раніше 20 жовтня 2024 року, дата складання 22 квітня 2024 року, місце складання: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Дмитрівка, зареєстрований в реєстрі за №2.

Також 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Г.І. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 3 240 792,50 грн та 65 000,00 грн розміру плати за опротестування векселя та вчинення виконавчого напису з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дмитровка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна", зареєстрований в реєстрі за №4.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом Сергієм Володимировичем 06.01.2025 відкрито виконавче провадження за №76919618, боржником за яким виступає СТОВ Дмитровка, стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю Кортева Агрісаєнс Україна.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.01.2025 (ВП № 76919618) визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: 269,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 23.01.2025 (ВП № 76919618) постановлено стягнути з боржника основну винагороду у сумі 330 579,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 23.01.2025 (ВП № 76919618) визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження: 400,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. про арешт коштів боржника від 23.01.2025 (ВП № 76919618) постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках /електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Дмитровка.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. про арешт коштів боржника від 10.03.2025 (ВП № 76919618) постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Дмитровка.

Заявник вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи про оскарження виконавчого напису нотаріуса, державним виконавцем буде примусово стягнуто кошти, то заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Як зазначено в заяві, оскільки приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №76919618 активно вчиняються виконавчі дії та виноситься ряд постанов, заявник вважає за потрібне звернутися з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №76919618, що здійснюється на підставі виконавчого напису № 4, виданого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною.

На переконання заявника, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4, виданого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з заявника та усунення перешкоди в користуванні майном.

11.03.2025 Господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У частині першій статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У даному випадку позивач на підставі пункту 5 частини першої статті 137 ГПК України просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому позивач подав позов про: скасування акту протесту простого векселя в неплатежі; визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що приватним нотаріусом було вчинено акт протесту простого векселя в неплатежі, на підставі чого в подальшому цим же нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення грошових коштів з позивача з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, положення Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, Закону України Про нотаріат, оскільки вексель до оплати належним чином пред`явлено не було, строк погашення заборгованості не настав. Тобто позовна заява містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її тим, що оскільки приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №76919618 активно вчиняються виконавчі дії та виноситься ряд постанов, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи про оскарження виконавчого напису нотаріуса, державним виконавцем буде примусово стягнуто кошти, то заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса та постанову про арешт коштів боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 06.01.2025 №4, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, яким звернено стягнення на грошові кошти) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №76919618, що здійснюється на підставі виконавчого напису № 4, виданого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з заявника, адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово стягнуто грошові кошти, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Тому в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 06.01.2025 №4, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, яким звернено стягнення на грошові кошти, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 06.04.2020 у справі №203/1491/19, від 30.09.2020 у справі№ 910/19113/19.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження, без нових звернень до суду.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Наведене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2021 у справі № 902/1264/20.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20 (провадження № 12-44гс21), відповідно до якого у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису до розгляду справи судом, існує можливість продажу під час примусового виконання спірного виконавчого напису майна позивача, внаслідок чого останній буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав, що також може призвести до виникнення між сторонами інших суперечок, неспіврозмірно збільшити тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав. В разі продажу виконавцем під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса майна позивача та подальшого задоволення позову і визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню, ефективний захист або поновлення порушених прав позивача буде неможливим, оскільки спірний виконавчий напис буде вже виконано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта про те, що у випадку якщо стягнення не буде зупинено і виконавцем до винесення рішення по справі буде стягнуто суму, яка підлягає стягненню в межах виконавчого провадження, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для забезпечення позову та відмову у задоволенні поданої заяви є помилковим, в зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вх. № 6117 від 10.03.2025) підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому ухвала Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 у справі №922/764/25 підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального, а заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вх. № 6117 від 10.03.2025) підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 у справі №922/764/25 скасувати.

Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (вх. № 6117 від 10.03.2025) задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі № 4, вчиненого 06.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ріцькою Галиною Іванівною, за виконавчим провадженням № 76919618, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом Сергієм Володимировичем.

Стягувач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитровка" (64130, Харківська обл., Первомайський р-н, село Дмитрівка, вул. Леніна, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна" (04070, місто Київ, вул. Сагайдачного Петра, будинок 1, )

Дана постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 17.04.2025.

Головуючий суддя Ярослава Олексіївна БІЛОУСОВА

Суддя Валентина Володимирівна ЛАКІЗА

Суддя Олена Анатоліївна ПУЛЬ