РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025Справа № 910/418/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН"

про стягнення 38 043, 53 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН" (далі- відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 38 043, 53 грн, з яких: 36 462, 00 грн - основного боргу, 331, 77 грн - 3 % річних та 1 249, 76 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 позовну заяву Державного підприємства "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

23.01.2025 до суду надійшла заява Державного підприємства "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України про усунення недоліків позовної заяви, разом з виправленою позовною заявою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

10.02.2025 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН" на позовну заяву, в якому відповідач зокрема визнає суму основного боргу, проте заперечує щодо стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, оскільки він позбавлений можливості здійснити оплату за договором № 164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020, у зв`язку із запровадженими щодо нього санкцій рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2024.

Також, відповідач просить суд перенести розгляд справи до моменту припинення дії санкцій у зв`язку із винесенням рішення Верховного Суду України по справі №990/326/24 або відновлення доступу відповідача до фінансових ресурсів.

Проте, суд зазначає, розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що не передбачає проведення судових засідань та, відповідно, перенесення розгляду справи.

Крім того, суд зазначає, що статтею 202 Господарського процесуального кодексу України чітко визначені підстави для відкладення розгляду справи, в межах строку розгляду справи визначених Господарським процесуальним кодексом України.

В той же час, клопотання про зупинення провадження у даній справі позивач не подавав.

11.02.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач зазначає, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 між Державним підприємством "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України (далі - оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН" (далі - замовник) укладено договір № 164744 про надання телекомунікаційних послуг, умовами якого передбачено, що оператор надає замовнику телекомунікаційні послуги, надалі - «Послуги», а замовник оплачує оператору вартість наданих послуг згідно останнього додатку, що є невід`ємною частиною цього договору.

Послуги надаються та отримуються відповідно до Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 р. та Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ №295 від 11.04.2012 (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.3.6 договору, замовник зобов`язаний проводити оплату послуг за попередній місяць до 15 числа поточного місяця на підставі рахунку оператора, який пересилається до 5-го числа поточного місяця на електронну адресу замовника.

Згідно п. 3.1 договору, оператор надсилає замовнику до 10-го числа акт про надання телекомунікаційних послуг в електронному вигляді (з накладенням електронного підпису) за попередній місяць та, у разі потреби, реєструє податкову накладну згідно норм чинного законодавства України.

За умовами п. 3.2. договору, замовник повертає до 20-го числа поточного місяця з накладеним електронним підписом Акт про надання телекомунікаційних послуг в електронному вигляді за попередній місяць. Якщо протягом двадцяти днів після закінчення місяця замовник не повернув Акт та не пред`явив у письмовому вигляді своїх претензій оператору, то послуги вважаються виконаними у повному об`ємі. Претензії надсилаються оператору рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто.

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунковим періодом при наданні послуг є календарний місяць.

Замовник щомісяця до 15 числа проводить оплату за попередній місяць в розмірі місячної абонентної плати згідно Додатку (п. 4.2. договору).

У п. 4.3. договору сторони погодили, що у випадку, якщо оператор не одержить належну суму на свій банківський рахунок в термін, вказаний в п. 4.2., то з 15-го числа поточного місяця надання послуги призупиняється. Подібна дія не звільняє замовника від оплати боргу, а недопоставлені послуги не підлягають компенсації.

Даний договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє 1 (один) рік. Якщо одна із сторін не заявить письмово про розірвання договору за один місяць до закінчення його дії, то договір автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік (п. 9.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 66 838, 13 грн, про що позивачем складено та підписало акти про надання послуг від 31.07.2024 за липень 2024 на суму 30 376, 13 грн, від 31.08.2024 за серпень 2024 на суму 30 366, 30 грн та від 30.09.2024 за вересень 2024 на суму 6 095, 70 грн.

Позивач зазначає, що ним також було сформовано податкові накладні №2024 від 31.08.2024 та № 1920 від 30.09.2024, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте відповідач за надані послуги не розрахувався, акти про надання послуг від 31.08.2024 за серпень 2024 на суму 30 366, 30 грн та від 30.09.2024 за вересень 2024 на суму 6 095, 70 грн. не підписав, вмотивовану відмову від її підписання не надав, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 36 462, 00 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 221 від 06.09.2024, в якому позивач просив відповідача здійснити повний розрахунок за надані телекомунікаційні послуги та повідомив про розірвання договору № 164744 від 01.07.2020.

Листом від 03.10.2024 № 289-10/2024 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, в якому відповідач підтверджує наявність заборгованості за договором № 164744 від 01.07.2020 та повідомляє, що у зв`язку із запровадженими санкціями щодо ТОВ "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН", банківські рахунки відповідача - заблоковані, а тому останній не може погасити заборгованість.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 36 462, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 331, 77 грн - 3 % річних за періоди з 16.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025, а також 1 249, 76 грн - інфляційних втрат за періоди з 16.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 164744 від 01.07.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем на виконання своїх зобов`язання за договором були надані відповідачу телекомунікаційні послуги, про що позивачем складено та підписало акти про надання послуг від 31.08.2024 за серпень 2024 на суму 30 366, 30 грн та від 30.09.2024 за вересень 2024 на суму 6 095, 70 грн.

Згідно п. 3.1 договору, оператор надсилає замовнику до 10-го числа акт про надання телекомунікаційних послуг в електронному вигляді (з накладенням електронного підпису) за попередній місяць та, у разі потреби, реєструє податкову накладну згідно норм чинного законодавства України.

За умовами п. 3.2. договору, замовник повертає до 20-го числа поточного місяця з накладеним електронним підписом Акт про надання телекомунікаційних послуг в електронному вигляді за попередній місяць. Якщо протягом двадцяти днів після закінчення місяця замовник не повернув Акт та не пред`явив у письмовому вигляді своїх претензій оператору, то послуги вважаються виконаними у повному об`ємі. Претензії надсилаються оператору рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто.

З матеріалів справи вбачається, що акти про надання послуг від 31.08.2024 за серпень 2024 на суму 30 366, 30 грн та від 30.09.2024 за вересень 2024 на суму 6 095, 70 грн. в електронному вигляді з накладенням електронного підпису були надіслані відповідачу через програму M.E.doc та отримані ним 07.09.2024 та 09.10.2024 відповідно, що підтверджується повідомленнями про доставку документа адресату.

Проте, відповідач підписані акти про надання послуг від 31.08.2024 за серпень 2024 на суму 30 366, 30 грн та від 30.09.2024 за вересень 2024 на суму 6 095, 70 грн. не повернув, мотивовану відмову від підписання не надав, як і не надав будь-яких заперечень щодо обсягу, якості та вартості наданих послуг, відтак, суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН" прийнято надані позивачем телекомунікаційні послуги на загальну суму 36 462, 00 грн без зауважень та заперечень.

Отже, непідписання замовником актів наданих послуг у вказаний вище термін, за умови відсутності письмової вмотивованої відмови, є фактом визнання замовником повного виконання оператором своїх зобов`язань за договором, послуги вважаються наданими/виконаними у повному обсязі та прийнятими замовником без зауважень, відповідно замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг.

При цьому, судом враховано, що позивачем було сформовано податкові накладні №2024 від 31.08.2024 та № 1920 від 30.09.2024, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 4.2. договору, замовник щомісяця до 15 числа проводить оплату за попередній місяць в розмірі місячної абонентної плати згідно Додатку (п. 4.2. договору).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, приймаючи до уваги п. 4.2. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був щомісяця до 15 числа проводити оплату наданих послуг, тож за актом за серпень 2024 строк оплати настав 16.09.2024 (з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України) та починаючи з 17.09.2024 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання, за актом за вересень 2024 строк оплати настав 15.10.2024 та починаючи з 16.10.2024 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем заборгованості у загальному розмірі 36 462, 00 грн.

В свою чергу, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про відсутність можливості здійснити оплату за договором №164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020 у зв`язку із запровадженими щодо ТОВ "ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН" санкцій рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2024. Відповідач, вказує, що його банківські рахунки заблоковані, а виконання фінансових зобов`язань припинене санкціями, що фактично унеможливлює проведення будь-яких розрахункових операцій.

Судом встановлено, що відповідно до Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2024 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 02.09.2024 № 601/2024, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю Нет Юкрейн» (Limited Liability Company «WNet Ukraine») застосовано санкції, строком на 10 років, в тому числі:

- блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

- обмеження торговельних операцій;

- обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;

- запобігання виведенню капіталів за межі України;

- зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

- припинення дії або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, припинення дії чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

- заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

- заборона користування радіочастотним спектром України;

- обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж;

- заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

- заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

- повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;

- заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

- запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

- припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

- заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

- припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;

- анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;

- заборона на набуття у власність земельних ділянок;

- інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Статтею 607 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання.

Ця стаття, як і інші правила, що стосуються неможливості виконання, не може поширюватися на неможливість виконання, яка існує в момент укладення договору, оскільки в такому випадку підлягають застосуванню правила про недійсність правочину, вчиненого під впливом помилки.

Стаття 607 Цивільного кодексу України регулює відносини між кредитором і боржником, неможливість виконання як підстава припинення зобов`язання означає відсутність у даного конкретного боржника (втрату боржником) можливості виконати зобов`язання.

Крім того, ст. 607 Цивільного кодексу України застосовується тільки в випадках, коли відповідно до чинного цивільного законодавства за неможливість виконання, що настала, не відповідає жодна із сторін. Неможливість виконання може бути викликана загибеллю майна, що є предметом зобов`язання внаслідок дії непереборної сили (зокрема, загибеллю нерухомого майна, урожаю сільськогосподарських культур тощо), перешкодами для виконання зобов`язання, що виникли в результаті дії непереборної сили, і іншими обставинами, за яких при виявленні належної дбайливості боржник не взмозі виконати зобов`язання (в зв`язку з дією непереборної сили, простого випадку або діями чи бездіяльністю іншої сторони зобов`язальних правовідносин). Як раз така неможливість виконання мається на увазі в тих положеннях Цивільного кодексу, де використовується поняття неможливості виконання.

Суд зазначає, що ті обставини, на які посилається відповідач, не свідчать про неможливість виконання зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю нет Юкрейн» та не є такими, які звільняють відповідача від обов`язку здійснити оплату за надані послуги.

При цьому, судом враховано, що матеріали справи не містять доказів, що відповідачем вчинялись дії, спрямовані на виконання зобов`язань за договором №164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою (ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України).

Зі змісту умов договору №164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства, а також із суті спірного зобов`язання не випливає обов`язок боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл-Ю нет Юкрейн») виконати зобов`язання виключно особисто, а отже, таке зобов`язання могло бути виконане будь-якою іншою третьою особою (фізичною чи юридичною).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору №164744 про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.2020 і положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 36 462, 00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 331, 77 грн - 3 % річних за періоди з 16.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025, а також 1 249, 76 грн - інфляційних втрат за періоди з 16.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, як зазначено судом вище, прострочення виконання грошового зобов`язання за серпень 2024 відбулося починаючи з 17.09.2024, в той же час розмір інфляційних втрат нараховано позивачем вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3% річних у розмірі 329, 28 грн, яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за періоди з 17.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025 та сума інфляційних втрат у розмірі 1 249, 76 грн за періоди з 17.09.2024 по 09.01.2025 та з 16.09.2024 по 09.01.2025, відтак вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Тож, позовні вимоги Державного підприємства "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Науково-телекомунікаційний центр "Українська академічна і дослідницька мережа" Інституту фізики конденсованих систем НАН України - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ-Ю НЕТ ЮКРЕЙН» (вул. Леонтовича, буд. 7, м. Київ, 01054, ідентифікаційний код - 40363082) на користь Державного підприємства «Науково-телекомунікаційний центр «Українська академічна і дослідницька мережа» Інституту фізики конденсованих систем НАН України (вул. Свєнціцького, буд. 1, м. Львів, 79011, ідентифікаційний код - 30275262) 36 462 (тридцять шість тисяч чотириста шістдесят дві) грн 00 коп. - заборгованості, 329 (триста двадцять дев`ять) грн 28 коп. - 3 % річних, 1 249 (одну тисячу двісті сорок дев`ять) грн 76 коп. - інфляційних втрат та 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 80 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков