РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.04.2025справа №910/14544/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14544/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» (вул. Верхній Вал, буд. 50, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 31453620)

до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767)

про визнання недійсним рішення від 04.12.2023 №64-р/тк,

за участю представників:

позивача - Козак С.В. (ордер від 21.10.2024 серія АІ №1730613);

відповідача - не з`явився.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 04.12.2023 №64-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №279/60/58-рп/к.23 (далі - рішення №64-р/тк).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач не погоджується із рішенням №64-р/тк та діями Тимчасової адміністративної колегії АМК, вважає рішення №64-р/тк незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що:

- штраф у сумі 908 451 грн, накладений на Товариство, не відповідає засадам пропорційності та розумності, а також позбавляє позивача можливості продовжувати свою господарську діяльність;

- неналежне сповіщення позивача про прийняте АМК рішення №64-р/тк призвело до пропущення Товариством строку на його оскарження;

- строк позовної давності для оскарження рішення №64-р/тк розпочався 11.03.2024, під час воєнного стану, такий строк може бути продовжений на час його дії у разі застосування пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

АМК 11.12.2024 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- копія рішення №64-р/тк була надіслана Товариству разом із супровідним листом від 30.12.2023 №127-/01-13645е, який було повернуто відділенням поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») у зв`язку із закінченням терміну зберігання, з огляду на що відповідач згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон) опублікував інформацію про прийняте рішення №64-р/тк в офіційному друкованому органі центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 01.03.2024 №45 (7705), а тому рішення №64-р/тк вважається врученим Товариству 11.03.2024;

- двомісячний строк на оскарження рішення №64-р/тк закінчився 13.05.2024 (оскільки 11.05.2024 та 12.05.2024 припадають на неробочі дні), а тому позивач правом на оскарження рішення №64-р/тк у визначений законом спосіб не скористався і в добровільному поряду його не виконав, у зв`язку з чим таке рішення №64-р/тк є законним та обов`язковим до виконання;

- відбиток з номером поштового відділення «KYIV 70» на конверті поштового відправлення №471 чітко відображено з належною якістю візуального спостереження;

- належними доказами надіслання листа та його отримання є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення;

- обов`язок щодо оформлення повернення поштових відправлень покладено виключно на працівників АТ «Укрпошта», а отримувач таких відправлень, в свою чергу, зобов`язаний забезпечити належні умови отримання поштової кореспонденції за офіційною адресою провадження його господарської діяльності;

- позовна заява Товариства має штучний, надуманий характер, яка не має будь-якого як правового, так і фактичного підґрунтя, а мета звернення до суду не пов`язана із захистом прав та інтересів позивача.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Товариство 10.02.2025 подало суду відповідь на відзив, в якій зазначило, що відзив АМК є необґрунтованим та таким, що не містить заперечень з посиланням на відповідні докази та норми права стосовно наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.12.2024.

Відповідач 11.12.2024 подав суду копії матеріалів антимонопольної справи №279/60/58-рп/к.23 (на 1 диску).

У підготовчому засіданні 23.12.2024 оголошено перерву до 10.02.2025.

Позивач 10.02.2025 подав суду заяву про зміну (доповнення) підстав позову, мотивовану тим, що:

- керуючись положеннями Рекомендаційних роз`яснень «Щодо застосування положень частин другої, п`ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частин першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», затверджених розпорядженням АМК від 09.082016 №39-рр (далі - Роз`яснення) навіть за умови достатнього й належного доведення обтяжуючих обставин у вигляді створення перешкод Відділенню в розслідуванні справи №66/60/73-рп/к.20, максимальний розмір штрафу за вчинення Товариством правопорушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону, може становити 204 000 грн (136 000,00 грн х 1,5), але в будь якому разі не 908 451 грн;

- натомість в оскаржуваному рішенні ні базовий, ані скоригований розмір штрафу, вочевидь, не визначалися; інші чинники, які мають значення для обрахунку штрафу, не проаналізовано;

- належне обрахування ставки застосованого штрафу, як наслідок, відсутнє, що вказує на допущення АМК порушень норм матеріального та процесуального права.

Суд у підготовчому засіданні 10.02.2025 дослідив матеріали справи і зміст заяви про зміну (доповнення) підстав позову та прийняв її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Марченко О.В. на лікарняному підготовче засідання 03.03.2025 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 відкладено розгляд справи по суті на 14.04.2025.

Позивач 14.04.2025 подав суду додаткові пояснення, в яких просив суд:

- встановити невідповідність частини першої статті 60 Закону в частині неможливості поновлення двомісячного строку з дня одержання рішення для звернення до суду з позовом про його оскарження;

- звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності частини першої статті 60 Закону.

Представник відповідача у судове засідання 14.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд судом даного спору обізнаний, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомлення про доставлення до електронного кабінету відповідача ухвал суду.

Представник позивача у судовому засіданні 14.04.2025 оголосив вступне слово, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наголосив на додаткових поясненнях, поданих суду 14.04.2025, зазначивши про те, що частина перша статті 60 Закону є неконституційною, оскільки як з моменту введення на території України карантину, так і з моменту введення воєнного стану до згаданої статті не було внесено відповідних змін щодо строку оскарження рішення АМК.

Судом відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання, викладеного у поданих 14.04.2025 додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Суд після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами перейшов до судових дебатів.

Представник позивача виступив з промовою (заключним словом), в якій посилався на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.04.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №64-р/тк:

- визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону, у вигляді неподання інформації Північному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) на вимогу голови Відділення АМК від 03.03.2023 №60-02/1137 у встановлений ним строк (пункт 1 резолютивної частини рішення №64-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №64-р/тк, накладено на Товариство штраф у сумі 908 451 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення №64-р/тк).

У Відділенні АМК розглядається справа №66/60/73-рп/к.20 про вчинення Товариством порушення, передбаченого статтею 15№ Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, керуючись статтями 7, 17, 22 та 22№ Закону України «Про Антимонопольний комітет України», голова Відділення направив Товариству Вимогу про надання у 10-денний строк із дня її отримання визначеної інформації та копій документів.

У Вимозі зазначалося, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 та статтею 52 Закону неподання Відділенню АМК інформації в установлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Таким чином, Товариство було проінформовано про правові наслідки неподання інформації Відділенню АМК на вимогу голови Відділення АМК у встановлені ним строки, подання недостовірної інформації або інформації в неповному обсязі.

Під час розгляду справи Відділення АМК надіслало до АТ «Укрпошта» вимогу голови Відділення АМК від 24.05.2023 №60-02/932е про надання інформації щодо отримання Товариством Вимоги.

Відповідно до листа АТ «Укрпошта» від 06.05.2023 №103.003.-4431-23 (вх. Відділення АМК від 29.05.2023 №60-01/844кі) рекомендований лист №801, яким направлено Вимогу, вручено 25.04.2023 уповноваженій особі на одержання реєстрованих поштових відправлень (внутрішніх і міжнародних рекомендованих карток, листів/бандеролей), рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відправлень: «Укрпошта Стандарт», «Укрпошта Експрес», міжнародних посилок, дрібних пакетів, електронних повідомлень Товариству. На підтвердження зазначеного АТ «Укрпошта» надало копії довіреності Товариства та накладної від 25.04.2023 №801, яка містить прізвище, ініціали та підпис особи, що отримала Вимогу.

Отже, Вимогу отримала уповноважена особа Товариства на отримання кореспонденції та відправлень, адресованих Товариству.

Згідно з частиною другою статті 62 Закону перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Відтак, останній день строку, встановленого для надання інформації на Вимогу, припадав на 05.05.2023.

У встановлений головою Відділення АМК у Вимозі строк Товариство не надало Відділенню АМК інформації.

Крім того, Товариство не зверталося до Відділення АМК з проханням продовжити термін надання інформації на Вимогу.

Отже, Товариство не надало відповіді на Вимогу у строк, встановлений головою Відділення для надання інформації.

Слід зазначити, що Товариство не надало відповіді на Вимогу після закінчення строку, встановленого головою Відділення АМК для надання інформації.

Неподання Товариством інформації ускладнює проведення повного, об`єктивного та всебічного розслідування у справі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону Рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок:

відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації);

відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, -

рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Голова Антимонопольного комітету України має статус державного уповноваженого, передбачений цим Законом.

Частиною шостою статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», передбачено, що, зокрема, державний уповноважений Комітету є органом Комітету.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частинами першою, шостою, сьомою і дев`ятою статті 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, банківську, нотаріальну таємницю, податкову, статистичну звітність незалежно від її місцезнаходження, що перебуває у їх володінні та/або користуванні або доступна їм, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання. Інформація, що становить банківську таємницю, надається у порядку та обсязі, визначених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню та оприлюдненню, крім випадків: 1) надання інформації органам слідства та суду відповідно до закону; 2) недотримання вимог, встановлених частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»; 3) інших випадків, встановлених законом.

Особа, яка надає інформацію як інформацію з обмеженим доступом, зобов`язана зазначити, яка саме інформація має обмежений доступ, у тому числі які саме документи або частини документів містять інформацію з обмеженим доступом.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

ВИСНОВКИ

Так, рішення №64-р/тк було надіслано Товариству супровідним листом від 30.12.2023 №127-01-13645е, який було повернуто Відділенню АМК відділення поштового зв`язку у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

З огляду на викладене, інформація про рішення №64-р/тк була опублікована в офіційному друкованому органі «Урядовий кур`єр» від 01.03.2024 №45 (7705).

Рішення №64-р/тк вважається врученим Товариству 11.03.2024.

Відтак строк на оскарження рішення №64-р/тк закінчився 13.05.2024 (оскільки 11.05.2024 і 12.05.2024 вихідні дні), а з даним позовом Товариство звернулося до суду у листопаді 2024 року (25.11.2024 - позовну заяву сформовано в системі «Електронний суд», а 26.11.2024 - зареєстровано канцелярією суду), тобто позивачем пропущено присічний строк на оскарження рішення №64-р/тк.

В той же час, Товариство вважає, що АМК, усвідомлюючи, що Товариство раніше отримувало направлену кореспонденцію, а у разі виникнення перешкод власне позивачем здійснювалось повторне направлення листів, у випадку направлення рішення №64-р/тк не вжив жодних заходів задля перевірки обставин неотримання листа (ідентифікатор 471); так само рішення №64-р/тк повторно засобами поштового зв`язку не направлялось; повернення листа «за закінченням терміну зберігання» не охоплюється жодною з обставин, визначених в абзацах третьому і четвертому частини першої статті 56 Закону.

Разом з тим, антиконкурентне законодавство не покладає на АМК та його відділення обов`язку з`ясовувати обставини неотримання адресатом надісланої йому поштової кореспонденції, як і не зобов`язує здійснювати повторне надіслання рішення в антимонопольній справі.

Що стосується доводів Товариства про те, що під час дії воєнного стану не можуть застосуватися положення статті 60 Закону, а строк для звернення до суду з метою оскарження рішень органів АМК підлягає продовженню з посиланням на Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, якими передбачено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, то за приписами статті 60 Закону передбачені ними строки оскарження рішень органу АМК не може бути відновлено, оскільки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується.

Також, позивачем було заявлено клопотання, викладене у поданих 14.04.2025 додаткових поясненнях, в якому Товариство просить суд:

- встановити невідповідність частини першої статті 60 Закону в частині неможливості поновлення двомісячного строку з дня одержання рішення для звернення до суду з позовом про його оскарження;

- звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності частини першої статті 60 Закону.

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні наведеного клопотання з огляду на таке:

- відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; згідно з другим реченням частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується;

- за приписами частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб;

- так, Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 13.06.2019 № 4-р/2019 зазначив, що: «утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту»;

- Верховний Суд неодноразово та послідовно висловлював правову позицію, зокрема, про те, що: за приписами частини першої статті 60 Закону передбачені вказаною нормою строки оскарження рішень АМК не може бути відновлено; зазначені строки є присічними, а закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення АМК; правова позиція стосовно застосування приписів частини першої статті 60 Закону у справах про визнання недійсними рішень органів АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є загальною, сталою та послідовною;

- з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.09.2021 зі справи №910/8091/20);

- також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту;

- однакове й уніфіковане застосування правових норм зумовлює загальнообовязковість і передбачуваність закону, рівність перед законом і правову визначеність, яка є складовою верховенства права; на цьому акцентувала увагу Консультативна рада європейських суддів (КРЄС) у Висновку №20 (2017) про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону;

- в силу положень частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення; цей строк не може бути відновлено; отже, на законодавчому рівні чітко визначено строки звернення до суду у справах щодо оскарження рішень АМК;

- на думку суду, такі строки не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача;

- слід враховувати, що забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (частина одинадцята статті 11 ГПК України);

- разом з тим, у даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачу відмовлено у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини; Закон чітко визначає, що строк оскарження рішень АМК є двомісячним і розпочинає свій перебіг з дня одержання відповідного рішення та вказаний строк не може бути поновлений;

- окрім того, слід зазначити, що Закон прийнято ще у 2001 році, а у частину першу статті 60 законодавець протягом 24 років не вносив жодних змін щодо суті присічного строку;

- також, законодавець не вважав за необхідне вносити відповідні зміни щодо продовження вказаного строку, у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану;

- відсутні жодні сумніви, що суд при здійсненні своїх функцій тлумачить норми закону; проте суд не може здійснювати правотворчу діяльність; у процесі тлумачення суд повинен дотримуватися принципу, вираженого у статті 6 Конституції України, відповідно до якого державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову влади, забезпечуючи необхідний баланс для функціонування правової держави; прогалини у законодавстві повинні усуватися в процесі саме правотворчості шляхом внесення змін і доповнень до законів, прийняття нових; лише у випадках чітко визначених у частинах дев`ятій - десятій статті 11 ГПК України суд може застосовувати звичаї, які є вживаними у діловому обороті, аналогію закону чи аналогію права для врегулювання спірних відносин; позиції, що суперечать цьому питанню можуть призвести до неприпустимого втручання судових органів у компетенції, віднесені до законодавчої влади.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на невірне визначення відповідачем розміру штрафу, накладеного рішенням №64-р/тк, а також на неврахування відповідачем Рекомендацій та роз`яснень АМК при визначенні розрахункового базового розміру штрафу.

Згідно з абзацом сьомим частини другої статті 52 Закону за порушення, визначені пунктами 9, 13-18, 21 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Як встановлено в рішенні №64-р/тк, згідно з листом Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 13.03.2023 №8444/5/26-15-12-07-03 дохід від будь-якої діяльності Товариства за 2022 рік становить 181 690 249 грн.

При цьому, відповідно до пункту 38 рішення №64-р/тк, під час визначення розміру штрафу враховано, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції Товариство вчинило не вперше (рішення адміністративної колегії Відділення АМК від 24.06.2021 №60/50-р/к і від 08.12.2022 №60/48-р/к); Товариство не надало інформації на Вимогу у встановлений головою Відділення АМК строк.

За вчинення порушення, зазначеного в пункті 1 резолютивної частини рішення №64-р/тк, накладено на Товариство штраф у сумі 908 451 грн.

Відтак, АМК враховував обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, відповідно до Рекомендаційних роз`яснень щодо застосування положень частин другої, п`ятої та шостої статті 52 Закону, частин першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», що стосуються розрахунку штрафів, затверджених розпорядженням АМК від 09.08.2016 №39-р.

Разом з цим, слід зазначити, під час визначення розміру штрафу АМК не було перевищено його максимально допустимий розмір, який становить 1 816 902 грн згідно зі статтею 52 Закону, що свідчить про відсутність перевищення повноважень АМК.

При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що рекомендаційні роз`яснення АМК, мали або мають рекомендаційний характер та не містять норм (приписів), обов`язкових для застосування.

Таким чином, розмір штрафу, накладеного рішенням №64-р/тк, відповідає вимогам законодавства про захист економічної конкуренції та прийнятий в межах повноважень органів АМК, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Відтак позовні вимоги Товариства задоволенню не підлягають.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» (вул. Верхній Вал, буд. 50, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 31453620) до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767) про визнання недійсним рішення від 04.12.2023 №64-р/тк.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» (вул. Верхній Вал, буд. 50, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 31453620).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.04.2025.

Суддя Оксана Марченко