ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2025м. ДніпроСправа № 904/1759/25

За позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс", с. Софіївка Дніпропетровської області

про визнання недійсними рішень загальних зборів та правління кооперативу

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс", які оформлені протоколом №1 від 24.11.2024;

- визнати недійсними рішення правління Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс", які оформлені протоколом №2 від 25.11.2024.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства та положень статуту Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке відбудеться 19.05.2025.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів, в якій просить суд витребувати:

- матеріали реєстраційної справи, а саме - копії документів, що подавалися Обслуговуючим кооперативом "Садівниче товариство "Флорекс" для реєстраційних дій (заяви, протоколи, довідки тощо) в період з 24.11.2024 по дату подання позову і які зберігаються в реєстраційній справі відповідача у Криворізькій районній державній адміністрації Дніпропетровської області;

- всі матеріали (в оригіналах, засвідчені копії - у справу) від відповідача, що стосувалися організації та проведення позачергових загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс" 24.11.2024, зокрема - матеріалів, протоколів, що підтверджують реєстрацію членів кооперативу, що передувала загальним зборам.

Самостійно позивач отримати зазначені матеріали не змогла, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до розгляду та призначено її розгляд в судове засідання на 21.04.2025.

Представники позивача та відповідача у судове засідання призначене для розгляду заяви про забезпечення доказів не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили.

21 квітня 2025 року від заявника до господарського суду надійшло клопотання про розгляд заяви без її участі.

Відповідно до положень ст. 112 ГПК України неявка у судове засідання представників учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення доказів.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч. 5 ст. 112 ГПК України ).

Ухвалою суду від 21.04.2025 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів шляхом витребування матеріалів реєстраційної справи, та, в порядку ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зобов`язано Криворізьку районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду матеріали реєстраційної справи Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс" для огляду (копії-для долучення до матеріалів справи).

Щодо клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування всіх матеріалів від відповідача, що стосувалися організації та проведення позачергових загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Флорекс" 24.11.2024, зокрема - матеріалів, протоколів, що підтверджують реєстрацію членів кооперативу, що передувала загальним зборам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами статті 110 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що у заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №901/385/19.

Пунктами 4, 5 частини першої ст. 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

При цьому, вимога, наведена у пункті 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України, прямо кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 110 Кодексу, тобто доведенню підлягає наявність підстав, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Однак, заявником не зазначено щодо можливості знищення зазначених у заяві документів; належними і допустимими доказами не доведено існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов`язкової умови для забезпечення доказів в порядку ст. 110 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в заяві про забезпечення доказів не конкретизовано (крім протоколу загальних зборів) перелік документів, які необхідно витребувати у відповідача в порядку статті 110 Господарського процесуального кодексу України.

До заяви про забезпечення доказів (всупереч зазначеному в заяві) не долучено доказів неможливості позивача самостійно отримати зазначені матеріали (звернення з адвокатським запитом до відповідача та відповідь на адвокатський запит позивачем до матеріалів ані позовної заяви, ані заяви про забезпечення доказів не надано).

В позовній заяві зазначено, що про витребування доказів позивачем заявлено окреме клопотання, яке долучено до матеріалів позовної заяви (Додаток 8).

Водночас, згідно Акту Господарського суду Дніпропетровської області про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конвертів (пакування) від 14.04.2025 (а.с.40), під час отримання поштою позовної заяви від 08.04.2025 у додатку документів не виявилося клопотання про витребування доказів (п.8 позовної заяви).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, заявник не позбавлений права на подання відповідного клопотання про витребування доказів з дотриманням вимог ст. 81 ГПК України в межах справи з метою доведення обставин, які будуть мати значення для вирішення справи по суті.

В свою чергу суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Із змісту заяви про забезпечення доказів слідує, що вона за своєю правовою природою має характер не забезпечення певного доказу з метою унеможливлення його втрати або уникнення ситуації, коли згодом подання такого доказу буде утруднене чи унеможливлене, а фактично є заявою про витребування доказів, що не узгоджується зі змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України та не відповідає способам забезпечення доказів, визначеним частиною 2 вказаної статті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача матеріалів, протоколів, що підтверджують реєстрацію членів кооперативу, що передувала загальним зборам, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 110, 112, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів від 08.04.2025 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 21.04.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена - 23.04.2025.

Суддя Н.М. Євстигнеєва