номер провадження справи 4/214/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 Справа № 908/2999/24

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 28), представник позивача адвоката Мирко Роман Олексійович, (36000, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 2)

до відповідача ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), представник відповідача адвокат Мартиненко Костянтин Ігорович, ( АДРЕСА_2 )

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, - Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ», (74502, Херсонська область, Каховський район, смт. Велика Лепетиха, вул. Михайлівська, буд. 2/а)

про стягнення 374333,82 грн.

за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), представник адвокат Мартиненко Костянтин Ігорович, ( АДРЕСА_2 )

до відповідача за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 28), представник адвоката Мирко Роман Олексійович, (36000, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 2)

про визнання поруки припиненою

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - Мирко Р.О., на підставі довіреності № 352 від 12.12.2024 (адвокат), (в режимі відеоконференції);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Мартиненко К.І., на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1208565 від 20.11.2024;

від третьої особи за первісним позовом - не з`явився;

14.11.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н, сформована в системі «Електронний суд» ЄСІТС 14.11.2024, (вх. № 3305/08-07/24 від 14.11.2024) Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», м. Чорноморськ Одеської області до ОСОБА_1 , м. Запоріжжя про стягнення 374333,82 грн. заборгованості за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019, в тому числі 270000,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 24733,82 грн. заборгованості по простроченим відсоткам, 36000,00 грн. заборгованості по простроченій комісії, 28000,00 грн. штрафу за порушення п. 3.3.5.2 кредитного договору та 15600,00 грн. штрафу за порушення п. 3.3.5.1 кредитного договору.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 справу № 908/2999/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2999/24 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/214/24, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2024 судом прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», м. Чорноморськ Одеської області про визнання поруки ОСОБА_1 за договором поруки № 01602-СХ від 08.05.2019, укладеним між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» та ОСОБА_1 , припиненою, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/2999/24, ухвалено перейти до розгляду справи № 908/2999/24 за правилами загального позовного провадження, розгляд зустрічної позовної заяви призначено разом із первісним позовом у підготовчому засіданні 09.01.2025.

Цією ж ухвалою суду до участі у справі № 908/2999/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача за первісним позовом залучено Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ», смт. Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.01.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/2999/24 до 09.03.2025, підготовче засідання відкладено на 03.02.2025.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.02.2025 відкладено підготовче провадження на 24.02.2025.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 закрито підготовче провадження у справі № 908/2999/24, справу призначено до розгляду по суті, судове засідання призначено на 10.03.2025.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 08.04.2025, про що зазначено в протоколі судового засідання від 10.03.2025.

В судове засідання 08.04.2025 з`явився представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), судове засідання проводилося в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

До системи відеоконференцзв`язку 08.04.2025 приєднався представник позивача (відповідача за зустрічним позовом), представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) приймав участь в судовому засіданні 08.04.2025 в залі господарського суду Запорізької області.

В судовому засіданні 08.04.2025 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Первісні позовні вимоги ґрунтуються на ст., ст. 174, 179, 193 ГК України, ст., ст. 11, 11, 509, 530, 546, 547, 589-591, 610-612, 625,1054 ЦК України. Первісний позов мотивовано невиконання Позичальником - Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019, укладеним між позивачем та Сільськогосподарським ТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ», щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів і комісій за користування кредитом. Так, відповідно до умов кредитного договору № 01392/Х від 08.05.2019 Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 2 800 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом 17,5% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього Договору. Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) Позичальника Згідно з п. 1.3 кредитного договору Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію з 08.05.2019 по 07.05.2020 включно, з урахуванням умов п.п. 2.5, 2.5.1-2.5.4 даного договору, згідно з якими кінцевий термін погашення кредиту може бути продовжений по 05.05.2022 включно. Банк виконав взяти на себе зобов`язання по видачі кредиту Сільськогосподарському ТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ». Позичальником систематично порушувалися умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку із цим, як зазначає позивач, у Позичальника (Сільськогосподарське ТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ») станом на 11.07.2024 утворилася заборгованість за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019 в розмірі 374333,82 грн., в тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 270000,00 грн., прострочена заборгованість по відсоткам в розмірі 24733,82 грн. та прострочена заборгованість по комісії в розмірі 36000,00 грн. Крім того, за порушення умов кредитного договору № 01392/Х від 08.05.2019 Позичальнику станом на 11.07.2024 нараховані штраф в розмірі 28000,00 грн. за порушення умов п. 3.3.5.2 кредитного договору та штраф в розмірі 15600,00 грн. за порушення умов п. 3.3.5.1 кредитного договору. Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено, зокрема, порукою фізичної особи - ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач) на підставі укладеного з Банком договору поруки № 01602-СХ від 08.05.2019. Відповідачу як поручителю було направлено вимогу про виконання забезпеченого порукою зобов`язання боржника (Позичальника), яка залишена без виконання, зобов`язання за кредитним договором невиконані. Також позивач зазначає, що Сільськогосподарське ТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ» знаходиться на тимчасово окупованій території, тому позов пред`являється саме до Поручителя, як до солідарного боржника. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю та покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Відповідачем за первісним позовом на підставі ст. 165 ГПК України через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано суду Відзив на позовну заяву (вх. № 23624/08-08/24 від 03.12.2024), в якому відповідач за первісним позовом проти первісного позову заперечив. Заперечуючи проти заявлених первісних позовних вимог, відповідач за первісним позовом зазначив, що до первісної позовної заяви Банком не додані належні та допустимі докази, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, як видачі Банком Позичальнику кредиту, та і часткового погашення Позичальником на користь Банку будь-якої заборгованості за кредитним договором. Так, за умовами п.2.2 кредитного договору для надання, обслуговування та погашення кредиту Банк відкриває: - позичковий рахунок № НОМЕР_1 ; - рахунок по процентах № НОМЕР_3. У відповідності до п.2.3 кредитного договору видача кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника в національній валюті України (у гривні) № НОМЕР_2 у Банку, МФО 328168, або за погодженням з Банком, на інший рахунок, зазначений Позичальником у повідомленні (заявці) на транш, яка подається відповідно до п.1.1 даного договору. Згідно пп. 3.2.3 п.3.2 кредитного договору Банк має право здійснювати на користь Банку договірне списання коштів із рахунків Позичальника у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим договором. В свою чергу, р. 7 кредитного договору передбачені умови договірного списання. Таким чином, враховуючи наведені умови кредитного договору, Банк у випадку прострочення Позичальника строку по поверненню сум кредиту, процентів, комісії мав можливість самостійно здійснити договірне списання відповідних сум заборгованості з усіх поточних рахунків Позичальника відкритих в Банку, у тому числі з поточного рахунку № НОМЕР_2 , шляхом оформлення меморіальних ордерів. Разом з тим, до первісної позовної заяви інформації про всі рахунки Позичальника відкриті у Банку не надано, у тому числі не надано інформації про рух коштів по розрахунковому рахунку Позичальника № НОМЕР_2 за період з 08.05.2019 по 13.11.2024, тобто, по дату звернення із первісною позовною заявою до суду. В свою чергу, надані Баком до матеріалів справи Виписки по особистим рахункам Позичальника сформовані станом з 08.05.2019 по 28.10.2024 та станом на 30.10.2024 не є належними, допустимими доказами, та в жодному разі не можуть підтверджувати наведені Банком у первісній позовній заяві обставини як видачі Позичальнику кредиту, так і не повернення Позичальником Банку заборгованості розмірі 374333,82 грн., у тому числі шляхом договірного списання відповідних сум грошових коштів з поточних рахунків Позичальника відкритих у Банку. Зокрема, Виписки по особистим рахункам Позичальника, які додані до первісної позовної заяви не мають форми первинного або вторинного документу, тобто, не містять всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пп. 61, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, а також оформлені без зазначення прізвища, власного ім`я та по батькові фізичної особи - відповідальної особи, яка брала участь у їх складанні, а також не містять в собі печатки Банку, зокрема, не містить печатки Центрального відділення Позивача у м. Херсон. Крім того, Банком разом із первісною позовною заявою до суду не надані внутрішні документи та посадова інструкція Банку, які б підтверджували те, що ОСОБА_3 , яка є працівником Центрального відділення Позивача у м. Полтава, та яка підписала від імені Банку наведені виписки по особистим рахункам Позичальника без проставляння печатки Банку - є відповідальним виконавцем Банку, яка наділена правом на оформлення та підписання відповідних документів від імені Банку, в зв`язку з чим ці виписки, що додані до первісної позовної заяви викликають сумнів з приводу їх достовірності. Також заперечуючи проти первісних позовних вимог відповідач за первісним позовом заперечує відносно нарахування Банком прострочених відсотків за кредитним договором у розмірі 24733,82 грн. станом на 11.07.2024. Так, у первісній позовній заяві не зазначає періоду нарахування прострочених відсотків, а із розрахунку зробленого Баком зовсім не слідує, що таке нарахування здійснювалось в строк кредитування, встановлений п.1.1. кредитного договору, тобто з 08.05.2019 по 05.05.2022 включно, протягом якого всі відсотки були Позичальником сплачені, а навпаки в розрахунку вказано, що заборгованість по процентах нарахована станом на 11.07.2024. Відповідач за первісним позовом заперечує також проти нарахованих Банком штрафів за кредитним договором, оскільки до первісної позовної заяви Банком не додано жодного доказу, який би підтверджував порушення Позичальником п.3.3.5.2 та п.3.3.5.1 кредитного договору. Також відповідач за первісним позовом просить суд зауважити, що пунктом 15 перехідних положень ЦК України передбачено те, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Аналогічні положення містяться в р. 8 Перехідних положень ГК України. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 год. 00 хв. 30.06.2023. Оскільки строк повернення кредиту за кредитним договором настав 05.05.2022, а Банк нарахував Позичальнику до сплати штрафи, передбачені п.п.5.3, 5.4 кредитного договору, у тому числі за період дії на території України карантину COVID-19 та за час дії в Україні воєнного стану, то відповідно, Банк намагається незаконно та безпідставно стягнути з відповідача за первісним позовом ці

штрафи, в зв`язку з чим ці вимоги задоволенню не підлягають. Відповідач за первісним позовом заперечує відносно нарахованої Банком простроченої комісії за кредитним договором у розмірі 36 000,00 грн., яка нарахована за проведення розрахунків за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням, у розмірі 28 000,00 грн. та за моніторинг кредиту та забезпечення у розмірі 8 000,00 грн. При цьому, відповідач за первісним позовом стверджує, що до первісної позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтверджував, що Баком проводились розрахунки за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням (дата погашення 06.05.2022), а також що Банком здійснювався моніторинг кредиту та його забезпечення (дата погашення 31.05.2022). Крім того, як стверджує Банк, в цей період Позичальник вже перебував на тимчасово-окупованій території, тому не зрозуміло взагалі яким чином банк міг виконувати наведені дії. Отже, з урахуванням викладеного та з огляду на приписи п.18 Перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного стану Банку законом заборонено нараховувати комісію передбачену п. 2.6 кредитного договору. Крім того, Верховний Суд у постанові від 19.08.2020 по справі № 641/11984/15-ц дійшов до висновку, що пункти договору, які передбачають плату за послуги, що супроводжують кредит, є нікчемними. З огляду на наведену правову позицію Верховного Суду, п. 2.6 кредитного договору є нікчемним, тобто недійсним з моменту його вчинення і застосуванню

не підлягає. Відповідач за первісним позовом заперечує також відносно обґрунтування первісних позовних вимог умовами договору поруки № 01602-СХ від 08.05.2019, оскільки порука ОСОБА_1 за ним, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України, є припиненою. Так, договором поруки встановлений кінцевий термін дії поруки відповідача за первісним позовом - до 05.05.2022 включно. Згідно з п.5.2 договору поруки передбачено те, що відношення Сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строк дії поруки відповідача за первісним позовом за договором поруки був продовжений до 30.06.2023, і відповідно, Банк мав можливість звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 в строк до 30.06.2023. При цьому, п.5.1 договору поруки передбачає строк дії договору поруки, 120 місяців з дати набуття ним чинності, а ні строк дії поруки відповідача за договором поруки і, відповідно, Банк звертаючись 14.11.2024 із позовною заявою до суду, тобто після того, як порука відповідача за договором поруки припинилась 30.06.2023, не мав права цього робити, оскільки його суб`єктивне право на пред`явлення вимоги до відповідача, як Поручителя Боржника припинилося 30.06.2023. Разом з тим, дата набуття чинності договору поруки - не встановлена умовами договору поруки, що унеможливлює застосування п. 5.1 договору поруки взагалі. Всупереч положенням п. 2.1 договору поруки, до моменту звернення Банку до суду із первісною позовною заявою, відповідач за первісним позовом як поручитель Боржника, не отримував від Банку жодної вимоги про необхідність виконання за Боржника зобов`язань за кредитним договором, у тому числі - не отримував Вимоги, у зв`язку з чим Банк необґрунтовано та безпідставно стверджує, що дана Вимога залишена без виконання з боку ОСОБА_1 , а також те, що всі спроби добровільного врегулювати питання погашення заборгованості для Банку виявилися марними. І враховуючи те, що порука ОСОБА_1 за Договором поруки припинилась ще 30.06.2023, Банк безпідставно стверджує, що відповідач за первісним позовом ухиляється від вчинення будь-яких дій спрямованих на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 в дійсності не має перед Банком жодних зобов`язань за кредитним договором. При цьому, Банк не позбавлений права вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати Боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, Банк не довів порушення своїх прав саме з боку ОСОБА_1 , як наслідок, вимога про стягнення з відповідача за первісним позовом суми боргу за Кредитним договором у розмірі 374333,82 грн. задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги викладене, відповідач за первісним позовом просить суд в позові відмовити повністю.

Позивачем за первісним позовом на підставі ст. 166 ГПК України через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано суду Відповідь на відзив на первісну позовну заяву (вх. № 24237/08-08/24 від 11.12.2024), згідно якої позивач за первісним позовом вважає наведені відповідачем за первісним позовом заперечення безпідставним і необґрунтованими. Зокрема, позивач за первісним позовом зазначає, що надані ним виписки по рахункам Позичальника по даній справі повністю відповідають вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять абсолютно всі необхідні реквізити та відповідно є належними та допустимими доказами по справі. Також виписки по рахункам та розрахунок заборгованості свідчить про тривале виконання зобов`язань за кредитним договором Позичальником і активне користування кредитом, що в чергове підтверджує отримання Позичальником кредиту та наявну заборгованість. Всі заперечення відповідача за первісним позовом не підтверджені абсолютно жодними доказами і є нічим іншим як просто припущеннями та надмірним формалізмом спрямованим на уникнення від виконання зобов`язань, які виникли у нього на підставі укладеного з Банком договору поруки, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язаний нести солідарний разом з Боржником обов`язок щодо виконання порушених зобов`язань перед Банком як кредитором. Що стосується звернення з позовом саме до поручителя - ОСОБА_1 , то Банк має право на власний розсуд обирати відносно кого звертатися з позовом до суду і при цьому, звернення з позовом до Позичальника - СТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ» та до іншого фінансового поручителя - ОСОБА_4 є неможливим, оскільки вказані особи перебувають на тимчасово окупованій території і відомостей про те, що вони знаходяться на території України у Банку відсутні. Сам же ОСОБА_1 є засновником та кінцевим беніфіціарним власником СТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ», тому він цілком обізнаний про наявність вказаних невиконаних кредитних зобов`язань. Що стосується нарахування відсотків у розмірі 24 733,82 грн., відносно стягнення яких заперечує відповідач за первісним позовом, то згідно наданого до суду розрахунку заборгованості та виписок по рахунком чітко вбачається період з який Банком здійснено нарахування відсотків і такі відсотки нараховувалися саме до 30.01.2023. Після зазначеної дати, враховуючи те, що м. Херсон було окуповано, Банк пішов на зустріч клієнтам Банку та припинив здійснювати нарахування відсотків. Слід також зазначити, згідно з п. 1.3 кредитного договору строк дії кредитного договору встановлено до 05.05.2022. Разом з цим, відповідно до пункту 2.5 кредитного договору передбачено, що нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на рахунку, зазначеному у п. 2.2 цього Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти сплачуються Позичальником щомісяця, з 26-го числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, і в день фактичного повного погашення кредиту. Після закінчення передбаченого цим договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення кредиту, Позичальник сплачує в тому ж порядку, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту. Таким чином, умовами кредитного договору визначено, що Банк має право нараховувати проценти за весь час користування кредитом до дати повного погашення кредиту і позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків, які заявлені в позовних вимог є цілком обґрунтованими. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17. Окрім зазначеного у зв`язку з воєнним станом ПАТ «МТБ БАНК» звертався до СТОВ «Петровський» з листом від 09.03.2022 за вих. № 06/82-0/56.3 щодо відтермінування погашення основного боргу за кредитним договором, з урахуванням того, що строк дії договору було встановлено до 05.05.2022. На підставі вказаної заяви та у зв`язку з складною ситуацією, спричиненою збройною агресією РФ, було відтерміновано для Позичальника строк погашення кредиту до 01.06.2022. У відповідь на вказану заяву СТОВ «Петровський» було надано відповідь про те,

що ним підтверджуються, як Позичальником, згода на відтермінування по 01.06.2022 терміну погашення заборгованості за основним боргом за кредитом за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019, який вказано у п.1.3 кредитного договору; підтверджено згоду на те, що порядок та строк сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором, який встановлено у п. 2.5 кредитного договору, не змінено та мають виконуватися згідно умов кредитного договору. Стосовно заперечень відповідача за первісним позовом щодо застосування до Позичальника штрафних санкцій за порушенням п. 3.3.5.2 та п. 3.3.5.1 кредитного договору, Банк зауважує, що порушення пунктів 3.3.5.2 та 3.3.5.1 Кредитного договору передбачають саме зобов`язання Позичальника у вигляді активної дії щодо надання звітності і сам факт відсутності виконання вказаних умов Кредитного договору є підтвердженням того, що таке порушення було допущено. Що стосується посилання сторони відповідача на пункти 15, 18 Перехідних положень ЦК України, як на підставі звільнення від сплати штрафу, то при буквальному тлумаченні зазначених норм вбачається, що законодавець звільнив Позичальника від відповідальності саме за невиконання грошового зобов`язання, яким є зобов`язання щодо погашення кредиту. Однак, вказані норми жодним чином не обмежують Кредитора у застосуванні штрафних санкцій за порушення інших умов Кредитного договору, особливо п. 15 Перехідних положень ЦК України. З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій є цілком обґрунтовані і при цьому жодним чином не спростовуються відповідачем. Що стосується заперечень сторони відповідача щодо стягнення комісій, то у даному випадку слід зазначити, що даний кредит не є споживчим, а тому посилання на нікчемність вказаних пунктів та на правові позиції, які сформовані щодо встановлення комісій по споживчих кредитах є недоречним. Заперечення відповідача за первісним позовом про те, що порука є припиненою взагалі не відповідають дійсності та є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до п. 5.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ними чинності. Згідно частини 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Сторонами договору поруки визначено строк дії поруки, а саме 120 місяців з моменту укладення договору поруки. Однак, навіть якщо б такий строк у договорі поруки не було встановлено, то порука могла б припинитися лише у разі, якщо б Кредитор з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання (05.05.2022 (01.06.2022)) не пред`явив би позову до поручителя до 05.05.2025 (01.06.2025), а з врахуванням положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строків, встановлених ст. 559 ЦК України на строк дії карантину (30.06.2023), то і взагалі до 30.06.2026. При цьому, позивач за первісним позовом просить суд врахувати, що позиції Верховного Суду, на які посилається відповідач за первісним позовом в обґрунтування своїх доводів про припинення поруки, є не релевантними, оскільки стосуються норм, які діяли до 03.07.2018 (до моменту внесення змін на підставі Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). З урахуванням викладеного, Банк просить суд первісний позов задовольнити повністю.

Відповідачем за первісним позовом на підстав ст. 167 ГПК України надані Заперечення на відповідь на відзив на первісний позов (вх. № 25058/08-08/24 від 23.12.2024), в яких відповідач за первісним позовом наполягає на доводах, які наведені ним у відзиві на первісну позовну заяву.

Зустрічний позов мотивовано посиланням на приписи ст., ст. 16, 559 ЦК України та заявлено з підстав не врахування ПАТ «МТБ БАНК» при зверненні до суду з первісним позовом у справі № 908/2999/24 положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, у відповідності до яких порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Умовами п. 1.1 договору поруки № 01602-СХ від 08.05.2019 передбачено, зокрема те, що Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі: по поверненню наданого Боржнику кредиту у вигляді неповновленої кредитної лінії на суму 2 800 000,00 грн., терміном погашення по 07.05.2020, включно, з урахуванням умов п.п. 2.5, 2.5.1 - 2.5.4 Кредитного договору, згідно з яким кінцевий термін може бути продовжений по 05.05.2022 включно. Таким чином, договором поруки встановлений кінцевий термін дії поруки ОСОБА_1 - до 05.05.2022 включно. В свою чергу, п. 5.2 договору поруки передбачено те, що відношення сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством України. Умовами договору поруки встановлений кінцевий термін дії поруки до 05.05.2022 включно. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строк дії поруки позивача за зустрічним позовом за договором поруки був продовжений до 30.06.2023, і відповідно, Банк мав можливість звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 в строк до 30.06.2023. Таким чином, звертатись до суду 14.11.2024 із первісним позовом Банк не мав права, оскільки його суб`єктивне право на пред`явлення вимоги до позивача за зустрічним позовом як поручителя Боржника, припинилось 05.05.2022. Дата набуття чинності договором поруки його умовами не встановлена, що унеможливлює застосування п. 5.1 договору поруки. Оскільки позивач за первісним позовом безпідставно не визнає поруку ОСОБА_1 припиненою та незаконно звернувся до суду з первісним позовом про стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 374333,82 грн. за невиконання Боржником зобов`язання по кредитному договору, позивач за зустрічним позовом, як Поручитель Боржника, звернувся до суду з зустрічним позовом. З урахуванням наведеного позивач за зустрічним позовом просить зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

ПАТ «МТБ БАНК» проти зустрічного позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на зустрічний позов (вх. № 24778/08-08/24 від 18.12.2024) та Запереченнях на відповідь на відзив на зустрічний позов (вх. № 1038/08-08/25 від 15.01.2025). Заперечуючи проти зустрічного позову відповідач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до п. 5.1 договору поруки, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ними чинності. Таким чином договором поруки встановлено строк дії поруки протягом 120 місяців з моменту підписання договору поруки. Отже, сторонами договору поруки визначено строк дії поруки, а саме 120 місяців з моменту укладення договору поруки. Однак, навіть якщо б такий строк у договорі поруки не було встановлено, то порука могла б припинитися лише у разі, якщо б Кредитор з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання (05.05.2022) не пред`явив би позову до поручителя до 05.05.2025. Аргументи позивача за зустрічним позовом про те, що нібито договором поруки не встановлена умова про набуття ним чинності є також безпідставним, оскільки пунктом 5.1 договору поруки чітко встановлено, що: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ним чинності». Отже, на думку відповідача за зустрічним позовом, абсолютно всі аргументи позивача за зустрічним позовом про те, що його порука за договором поруки № 01602-СХ від 08.05.2019 припинилася є безпідставними та необґрунтованими. На підставі зазначеного ПАТ «МТБ БАНК» просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Позивачем за зустрічним позовом на підставі ст. 166 ГПК України через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано суду Відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 666/08-08/25 від 10.01.2025), в якій наведено аргументи в обґрунтування зустрічного позову, на які ОСОБА_1 посилався у зустрічній позовній заяві.

Третя особа на стороні відповідача за первісним позовом в жодне судове засідання у справі № 908/2999/24 не з`явилися, про поважність причин неявки суд жодного разу не повідомляла.

Про дату, час та місце розгляду справи № 908/2999/24 Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ», враховуючи його територіальне перебування на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, повідомлялося відповідно до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» шляхом опубліковання на офіційному веб-сайті судової влади України ухвал господарського суду Запорізької області у справі № 908/2999/24.

За приписами зазначеної норми Закону якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення третьої особи на стороні відповідача за первісним позовом про відкриття провадження у справі № 908/2999/24 та подальший розгляд справи.

Третя особа на стороні відповідача за первісним позовом письмових пояснень по суті спору суду не надала.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ

08.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» (Банк, позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ» (Позичальник, третя особа у справі) укладений Кредитний договір № 01392/Х (далі Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 2 800 000,00 грн. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом 22,0 % річних, з можливістю зміни процентної ставки у відповідності до пп. 1.3.2-1.3.4 Договору, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього Договору.

Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) Позичальника, що є невід`ємною частиною цього Договору.

За цим Договором Позичальник має прав отримувати кошти таким чином, щоб загальна сума отриманих коштів (траншів) за кредитом не перевищувала встановленої кредитної лінії. (п. 1.1 Кредитного договору)

Умовами п. 1.2 Кредитного договору встановлено, що кредит надається на придбання основних засобів, поповнення обігових коштів.

16.09.2020 Банком та Позичальником укладена Додаткова угода № 2 до Кредитного договору, якою сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 Кредитного договору в наступній редакції:

«На умовах цього Договору Банк зобов`язаується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 2 800 000,00 грн. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом 17,5 % річних, з можливістю зміни процентної ставки у відповідності до пп. 1.3.2-1.3.4 Договору, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього Договору.».

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію з 08.05.2019 по 07.05.2020 включно, з урахуванням умов п.п. 2.5, 2.5.1-2.5.4 даного Договору, згідно з якими кінцевий термін погашення кредиту може бути продовжений по 05.05.2022 включно, у відповідності до графіку, передбаченого п. 2.5 Кредитного договору. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого п. 2.5 цього Договору.

За умовами п.2.2 Кредитного договору для надання, обслуговування та погашення кредиту Банк відкриває: - позичковий рахунок № НОМЕР_1 ; - рахунок по процентах № НОМЕР_3.

У відповідності до п.2.3 Кредитного договору видача кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника в національній валюті України (у гривні) № НОМЕР_2 у Банку, МФО 328168, або за погодженням з Банком, на інший рахунок, зазначений Позичальником у повідомленні (заявці) на транш, яка подається відповідно до п.1.1 даного договору.

Пунктом 2.5 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути Банку кредит у відповідності до п.п. 1.3,1.3.1-1.3.4, 2.5.1-2.5.4 даного Договору. У разі не погашення заборгованості за кредитом у передбачені графіком терміни, така заборгованість вважається простроченою.

Згідно з п. 2.6. Кредитного договору сплата нарахованих Банком процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником на рахунок № НОМЕР_3 у банку, МФО 328168.

Нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на рахунку, зазначеному у п. 2.2. цього Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Проценти сплачуються Позичальником щомісяця, з 26-го числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, і в день фактичного повного погашення кредиту. Після закінчення передбаченого цим Договором строку кредитування, проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення Кредиту, Позичальник сплачує в тому ж порядку, який визначений цим пунктом, а у разі дострокового повного погашення заборгованості за цим Договором - в день фактичного погашення Кредиту. При несплаті процентів у зазначені терміні та строки, вони вважаються простроченими.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.6 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за проведення розрахунків за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням, в розмірі 1,0 % від суми Кредиту, передбаченої п. 1.1 цього Договору. Комісія без ПДВ. Комісія сплачується Позичальником в день укладення цього Договору та надалі в строк до 07-го травня кожного наступного року користування кредитними коштами на рахунок № НОМЕР_4 у Банку, МФО 328168.

Згідно з підпунктом б) пункту 2.6 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за моніторинг кредиту та забезпечення в сумі 8000,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 1333,33 грн., що підлягає сплату у наступному порядку: - 6666,67 грн. сплачується на рахунок № НОМЕР_7 та ПДІ у розмірі 1333,33 грн. сплачується на рахунок № НОМЕР_5 у Банку, МФО 328168, що сплачується щорічно починаючи з другого року від дати укладення цього Договору (в строк до 07 травня 2020року) та надалі в строк до 07 травня кожного наступного року користування кредитними коштами.

Відповідно до пп 3.3.5.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний до повного погашення всіх зобов`язань за цим Договором самостійно надавати Банку:

- щокварталу (до 27-го числа місяця, наступного за звітним кварталом) дані про суми надходжень у звітному кварталі на поточні рахунки Позичальника в інших банківських установах (із виділенням окремим рядком сум фактично потриманих кредитних коштів) та про стан заборгованості за кредитами, отриманими в інших банківських установах;

- щокварталу (не пізніше 27-го числа місяця, наступного за звітним кварталом) квартальну фінансову звітність (Баланс (Звіт про фінансовий стан) Форма № 1 (Код за ДКУД 1801001), Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) Форма № 2 (Код за ДКУД 1801003), Декларацію про прибуток підприємства.

Крім того,за умовами пп 3.3.5.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний до повного погашення всіх зобов`язань за цим Договором направляти щомісячно не менше 70,0 % загального обсягу надходжень від господарської діяльності (за всіма поточними рахунками Позичальника, що відкриті в банківських установах) на власні поточні рахунки у Банку.

В пункті 5.3. Кредитного договору визначено, що при порушенні Позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 3.3.4, 3.3.5.1, 3.3.6, 3.3.9, 3.3.10, 3.3.12 цього Договору, Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення штраф в розмірі 0,07 % від суми кредиту, зазначеного у п. 1.1. цього Договору.

Згідно з пп. 3.3.2 п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором.

За умовами п. 4.1 Кредитного договору забезпечення виконання зобов`язань Позичальника забезпечується, зокрема порукою фізичної особи ОСОБА_1 .

Так, 08.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» (Кредитор, позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) та ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом) укладено Договір поруки № 01602-СХ (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником та його правонаступниками (далі Боржник) зобов`язань за Кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019 із всіма додатковими угодами до нього (далі Кредитний договір) в повному обсязі, в тому числі:

- по поверненню наданого Боржнику кредиту у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на суму 2 800 000,00 грн. (два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 копійок), терміном погашення по 07.05.2020 включно, з урахуванням умов п.п. 2.5, 2.5.1-2.5.4 Кредитного договору, згідно з яким кінцевий термін погашення Кредиту може бути продовжений по 05.05.2022 включно, у відповідно до графіку, передбаченого п. 2.5 Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування Кредитом у розмірі 22,0 % річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за Кредитом (виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році) та сплачується щомісяця, у строки/терміни, в порядку та на умовах відповідно до Кредитного договору;

- по сплаті комісії за проведення розрахунків за поточним рахунком, пов`язаних з кредитуванням, в розмірі 1,0 % від суми Кредиту, передбаченого п. 1.1 Кредитного договору. Комісія без ПДВ. Комісія сплачується Боржником в день укладення Кредитного договору та надалі щорічно, в строк до 07 травня кожного наступного року користування кредитними коштами;

- по сплаті комісії за моніторинг кредиту та забезпечення в сумі 8 000,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 1333,33 грн., сплачується щорічно, починаючи з другого року від дати укладення Кредитного договору (в строк до 07 травня 2020 року), та надалі в строк до 07 травня кожного наступного року користування кредитними коштами;

У випадку порушення Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За цими Договорами Поручитель поручаються перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника по всіх наданих Боржнику траншах за Кредитом (пункти 1.3, 1.4 Договору поруки).

Згідно з п. 2.1 Договору поруки забезпечене порукою зобов`язання Боржника Поручитель повинен виконати на протязі 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Кредитора.

Відповідно до п. 5.1 Договору поруки цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ним чинності.

Факт виконання зобов`язань за Кредитним договором та видачі Банком кредиту СТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ» підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам за період з 08.05.2019 по 28.10.2024, копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, як зазначив позивач у первісній позовній заяві в порушення умов Кредитного договору Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11.07.2024 утворилась прострочена заборгованість.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості СТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ» за Кредитним договором станом на 11.07.2024 з урахуванням здійснених Позичальником часткових оплат загальний розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 270 000,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками становить 24 733,82 грн., заборгованість за простроченою комісією становить 36 000,00 грн., штрафу за порушення п. 3.3.5.2 Кредитного договору (нарахований згідно п. 5.4 Кредитного договору) становить 28 000,00 грн. та штрафу за порушення п. 3.3.5.1 Кредитного договору (нарахований згідно п. 5.3 Кредитного договору) становить 15 600,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що 16.07.2024 Банк направив Поручителю вимогу про виконання зобов`язання та погашення заборгованості, що утворилась за Кредитним договором.

Вказана вимога, що була направлена Поручителю - ОСОБА_1 на адресу, зазначену у Договорі поруки, була повернута оператором поштового зв`язку без вручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання.

Неналежне виконання Позичальником та Поручителем зобов`язань за Кредитним договором та Договором поруки відповідно, стало підставою для звернення ПАТ «МТБ БАНК» з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/2999/24.

ОСОБА_1 (Поручитель), в свою чергу, подав зустрічний позов до ПАТ «МТБ БАНК» про визнання припиненою поруки за Договором поруки № 01392/Х від 08.05.2019, укладеним між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» та ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку поруки, встановленого Договором поруки.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість заявлених первісних позовних вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст., ст. 11, 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З положень ст.ст. 610, 611 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України зокрема визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним з боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Як встановлено судом вище та підтверджується матеріалами справи, Банком в рамках Кредитного договору № 01392/Х від 08.05.2019 надано Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОВСЬКИЙ» кредитні кошти.

Позичальник (третя особа), в свою чергу, як вбачається з розрахунку заборгованості та банківських виписок, в порушення умов Кредитного договору свої зобов`язання з погашення наданого кредиту, термін остаточного повернення якого настав 05.05.2022, зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом та комісії, належним чином не виконав.

У зв`язку з чим станом на 11.07.2024 утворилась прострочена заборгованість: по тілу кредиту (прострочена) в розмірі 270 000,00 грн., по процентам за користування кредитом в (прострочена) розмірі 24 733,82 грн. та комісії (прострочена) у розмірі 36 000,00 грн. Також Банком на підставі п.,п. 5.3 і 5.4 Кредитного договору за порушення п. 3.3.5.1 та п. 3.3.5.2 Кредитного договору нарахований штраф у розмірі15 600,00 грн. і 28 000,00 грн. відповідно.

Згідно з умовами Договору поруки ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом) поручився перед Банком за виконання Боржником (СТОВ «ПЕТРОВСЬКИЙ») зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, за виконання зобов`язань з повернення кредиту, зі сплати процентів за користування ним, сплати комісії та сплати можливих штрафних санкцій.

За змістом п. 1.3 Договору поруки, у випадку порушення Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

В п. 5.1 Договору поруки визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ним чинності.

Забезпечене порукою зобов`язання Боржника Поручитель повинен виконати на протязі 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Кредитора (п.2.1 Договору поруки).

Як зазначалось вище, 16.07.2024 Банк направив Поручителю вимогу про виконання зобов`язання та погашення заборгованості, що утворилась за Кредитним договором. Вказана вимога, що була направлена Поручителю - ОСОБА_1 на адресу, зазначену у Договорі поруки, не була вручена адресату за закінченням встановленого терміну зберігання та повернута оператором поштового зв`язку відправнику.

При цьому, пунктом 2.4 Договору поруки передбачений обов`язок Поручителя повідомити Кредитора протягом 3-х календарних днів у випадку зміни місця проживання чи реєстрації.

Таким чином, з огляду на умови Договору поруки та положення ч. 1 ст. 543 ЦК України, ПАТ «МТБ БАНК» має право вимагати стягнення наявної заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та штрафу, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як свідчать матеріали справи, на момент її розгляду заборгованість за Кредитним договором, яка складається з простроченого тіла кредиту, нарахованих прострочених відсотків, простроченої комісії та штрафу, не сплачена.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача - ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019 у розмірі 374 333,82 грн., в тому числі 270 000,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 24 733,82 грн. заборгованості по простроченим відсоткам, 36 000,00 грн. заборгованості по простроченій комісії, 28 000,00 грн. штрафу за порушення п. 3.3.5.2 Кредитного договору та 15 600,00 грн. штрафу за порушення п. 3.3.5.1 Кредитного договору.

Доводи відповідача за первісним позовом, викладені у відзиві, спростовуються наведеним вище, а також наступним.

Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Національному банку України та банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 63 Положення визначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/ печатку банку.

Виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому, може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Вказана позиція неодноразово знаходила своє підтвердження у постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно: від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21; від 09.02.2022 у справі № 161/5648/20; від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц.

Надані позивачем за первісним позовом виписки по рахункам позичальника по даній справі відповідають вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять всі необхідні реквізити.

Слід зазначити, що у матеріалах справи наявні клопотання Позичальника за вих. № 82 від 10.05.2019, вих. № 84 від 13.05.2019, вих. № 86 від 16.05.2019, вих. № 88 від 21.05.2019, вих. № 90 від 23.05.2019, вих. № 93 від 31.05.219 та вих. № 95 від 07.06.2019, відповідно до яких Позичальник звертався до Банку з проханням надати кредитні кошти у розмірі, відповідно, 1 100 000,00 грн., 400 000,00 грн., 400 000,00 грн., 185 000,00 грн., 400 000,00 грн., 138 600,00 грн., 176 400,00 грн. на поповнення обігових коштів.

Аргументи відповідача за первісним позовом про те, що всі банківські операції (видача кредиту/погашення сум за Кредитним договором) повинні проводитись Банком та Позичальником у Центральному відділенні позивача у м. Херсон суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки відділення Банку це структурний підрозділ Банку, що не має статусу юридичної особи і виконує функції, визначені Банком, в т.ч. до якого звертається Клієнт для того, щоб скористатися банківськими послугами. Тому позичальник може здійснити погашення заборгованості чи звернутися за будь-якими послугами Банку у будь-яке відділення Банку на території України. Так само й формування банківських виписок, їх підписання може здійснюватися будь-яким уповноваженим працівником Банку, незалежно від того на території якого відділення Банку він працює. Клієнт Банку також може звернутися до будь-якого відділення Банку, незалежно від того де він укладав Кредитний договір та отримати банківську виписку.

Доводи відповідача за первісним позовом про те, що позивачем за первісним позовом на надано доказів до суду того, що заборгованість не є погашеною є також безпідставними, оскільки матеріали справи містять виписки по особовим рахункам позичальника та розрахунок заборгованості, які свідчать про те, що заборгованість перед Банком наявна.

При цьому, відповідачем за первісним позовом не надано жодного доказу на спростування вказаних обставин, а саме не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості.

Що стосується звернення з позовними вимогами саме до поручителя - ОСОБА_1 , то як вже було зазначено судом вище, це є правом позивача зважаючи на умови Договору поруки та положення ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Стосовно аргументів відповідача за первісним позовом відносно того, що у матеріалах справи містяться сканкопії копій договорів, замість оригіналів, які нібито ніким не посвідчені, то зазначене не відповідає дійсності, оскільки в силу положень ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Позовна заява (первісна) була подана до суду через систему «Електронний суд» і всі подані до суду документи, у тому числі договори та виписки засвідчені ЕЦП представника Банку, яким подано позов до суду, а також зазначено в тексті позовної заяви про наявність у позивача оригіналів документів.

Таким чином вказані документи є належним чином засвідченими у порядку, визначеному законом, та підтверджують наявність оригіналів у позивача.

Крім того, відповідач за первісним позовом, відповідно до приписів ч. 6 ст. 91 ГПК України мав право заявити клопотання про витребування у відповідної особи оригіналу (-ів) письмового (-их) доказу (-ів), проте з таким клопотанням до суду не звертався.

Що стосується нарахування процентів, то згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам чітко вбачається період з який Банком було здійснено нарахування відсотків і такі відсотки нараховувалися саме до 30.01.2023.

Крім того, суд зауважує, що згідно з п. 1.3 Кредитного договору строк дії кредитного договору встановлено до 05.05.2022. Разом з цим, відповідно до пункту 2.5 кредитного договору передбачено, що нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на рахунку, зазначеному у п. 2.2 цього Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти сплачуються Позичальником щомісяця, з 26-го числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, і в день фактичного повного погашення кредиту. Після закінчення передбаченого цим договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення кредиту, Позичальник сплачує в тому ж порядку, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту.

Таким чином, умовами кредитного договору визначено, що Банк має право нараховувати проценти за весь час користування кредитом до дати повного погашення кредиту і позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків, які заявлені в позовних вимог є цілком обґрунтованими.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17.

Відповідач за первісним позовом також заперечив щодо застосування до Позичальника штрафних санкцій за порушення п. 3.3.5.1 і п. 3.3.5.2 Кредитного договору, мотивуючи свої заперечення тим, що Позичальник знаходиться на тимчасово окупованій території, що унеможливлює порушення вказаних умов Договору і, при цьому, Банком не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував вказані порушення.

Зазначені твердження сторони відповідача суд вважає безпідставними, оскільки порушення пункту 3.3.5.1 Кредитного договору передбачають саме зобов`язання Позичальника у вигляді активної дії щодо надання звітності і сам факт відсутності виконання вказаних умов Кредитного договору є підтвердженням того, що таке порушення було допущено.

Натомість відповідач за первісним позовом, який при цьому є засновником Позичальника, посилаючись на недоведеність наявності порушення Позичальником п.3.3.5.1 Кредитного договору, доказів які б підтверджували виконання Позичальником умов п. 3.3.5.1 Кредитного договору, а саме - доказів надання Банку відповідних фінансових звітностей та даних суду не надав.

Що стосується посилання відповідача за первісним позовом на пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, як на підставу для звільнення від сплати штрафу, слід зазначити наступне.

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином законодавець звільнив Позичальника від відповідальності саме за невиконання грошового зобов`язання і вказані норми жодним чином не обмежують Кредитора у застосуванні штрафних санкцій за порушення інших умов Кредитного договору.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість первісних позовних вимог.

Щодо заявлених зустрічних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК» про визнання припиненою поруки за Договором поруки № 01602-СХ від 08.05.2019, укладеним між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» та ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку поруки, встановленого Договором поруки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Як вже було зазначено судом вище, в п. 5.1 Договору поруки сторони визначили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє 120 місяців з дати набуття ним чинності.

Тобто сторонами Договору поруки було визначено строк його дії, а саме - 120 місяців з моменту підписання Договору поруки, а отже до 08.05.2029.

Крім того, позов подано Банком до Поручителя в межах трирічного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання, як то передбачено в ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначені позивачем у зустрічному позові позиції Верховного Суду є нерелевантними, оскільки стосуються вказаної норми (ч. 4 ст. 559 ЦК України), яка діяла до 03.07.2018 (до моменту внесення змін на підставі Закону № 2478- VIII від 03.07.2018). У зазначених позивачем за зустрічним позовом постановах Верховного Суду застосовувались положення ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК» про визнання припиненою поруки за Договором поруки № 01602-СХ від 08.05.2019 у зв`язку з його необґрунтованістю.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86 ГПК України)

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. (ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України)

Названий принцип полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Позивач за первісним позовом надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи позивача за зустрічним позовом, наведені в його обґрунтування, судом визнані безпідставними та недоведеними.

Витрати зі сплати судового збору за первісним позовом, який задоволений судом, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача за первісним позовом; судовий збір за зустрічним позовом не сплачувався заявником у зв`язку із звільненням його від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже судовий збір за зустрічним позовом, враховуючи положення ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні зустрічного позову, не стягується.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Первісний позов Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», м. Чорноморськ Одеської області до ОСОБА_1 , м. Запоріжжя про стягнення 374333,82 грн. заборгованості за кредитним договором № 01392/Х від 08.05.2019 задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», (68003, Одеська область, місто Чорноморськ, пр. Миру, буд. 28, ідентифікаційний номер юридичної особи 21650966) 270 000 (двісті сімдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за простроченим простроченого тілом кредиту, 24 733 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять три) грн. 82 коп. заборгованості по простроченим відсоткам, 36 000 (тридцять шість тисячі) грн. 00 коп. простроченої комісії, 43 600 (сорок три тисячі шістсот) грн. 00 коп. штрафу та 4 492 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) грн. 01 коп. судових витрат на сплату судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», м. Чорноморськ Одеської області про визнання поруки ОСОБА_1 за договором поруки № 01602-СХ від 08.05.2019, укладеним між Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» та ОСОБА_1 , припиненою відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 22» квітня 2025 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.