ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/509/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Скрипник Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна, буд.1, )

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники сторін:

від позивача Усманов М.А. адвокат;

від відповідача Сьоміна І.В. представник.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Друк В.В. звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 1.2. рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 27.04.2023 року №1206 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону)» та Додаток 2 до зазначеного рішення міської ради VIII скликання від 27.04.2023 року №1206.

Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідно до п.2. статті 134 Земельного Кодексу України «Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб». Факт того що на аукціон пропонується не вільна земельна ділянка, зокрема стосовно умов використання якою існують права цілого ряду третіх осіб. Так, в порушення вимог вищевказаної норми Земельного Кодексу України на аукціон пропонується земельна ділянка на частині якої знаходяться споруди власником яких є ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 зазначену позовну заяву передано до провадження судді Гурину М.О.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.03.2025.

Відповідачем 03.03.2025 подано відзив на позов (вх.№930), в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі обґрунтовуючи це тим, що спірна ділянка не може відноситься до земель, які згідно з приписами частини 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу або передачі в оренду на конкурентних засадах, оскільки у позивача відсутні документи, які надавали б право на виконання будівельних робіт.

10.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Чернівецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1025).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.04.2025.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 01.04.2025 відкладено розгляд справи по суті на 17.04.2025.

16.04.2025 Господарським судом Чернівецької області отримано клопотання представника позивача (вх.№1662) про долучення доказів.

На призначений день розгляду справи представник позивача просив задовольнити подане ним клопотання про долучення доказів та задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представниця відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог вказуючи на їх безпідставність.

Розглянувши клопотання представника позивача (вх.№1662) про долучення доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5, 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа,

Таким чином, позивач повинен був подати докази разом з поданням позовної заяви, а в разі неможливості вчинити дану дію у визначені Законом строки, обґрунтувати неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, представник позивача, подаючи клопотання про долучення доказів, жодним чином не обґрунтував підстав не подання відповідних доказів у встановлені строки та не просить їх поновити. Крім того, суд звертає увагу, що справа перебуває на стадії розгляду по суті.

Стаття 118 Господарського процесуального кодексу України визначає, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що статтею 80 Господарського процесуального кодексу України визначені конкретні строки подання доказів, і те, що даний строк минув, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача (вх.№1662) про долучення доказів підлягає залишенню без розгляду.

Розглянувши подані сторонами по справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

32 сесією VIII скликання Чернівецької міської ради прийнято рішення №1206 від 27.04.2023 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону)» яким включено до переліку земельних ділянок для продажу у власність на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) окремими лотами земельну ділянку несільськогосподарського призначення комунальної власності за адресою: вул.Південно-Кільцева,6-В, площею 0,1308га, кадастровий номер :01:002:0142, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (п.1.2. рішення).

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Положеннями статті 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно статті 127 Земельного кодексу України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120- 1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В той же час частина 2 даної статті Земельного кодексу України встановлює, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі в тому числі й розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Позивач, не погоджуючись із рішенням 32 сесією VIII скликання Чернівецької міської ради №1206 від 27.04.2023 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону)», вказує на те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1308га, кадастровий номер :01:002:0142 знаходяться споруди власником яких є ОСОБА_1 .

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його в експлуатацію, якщо таке передбачено законом чи договором, а повноцінним об`єктом у розумінні Цивільного кодексу України такий об`єкт стає після його державної реєстрації.

Однак, судом встановлено, що матеріали справи не містять, а представником позивача не надано жодного доказу, який би підтверджував як належим чином оформленого права власності на об`єкти нерухомого майна, які б знаходились на зазначеній земельній ділянці, державної реєстрації будь-якого нерухомого майна на даній земельній ділянці, так і законності знаходження будь-якого майна позивача на ній.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Пунктом 2 частини 1, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий збір залишити за позивачем у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2025

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Микола ГУРИН

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.