ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/691/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Джабраїловій В.В.;

за участю представників сторін:

від позивача - Лунгул Л.А.;

від відповідача Ковалишина Л.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/691/25

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» (68200, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Сарата, вул. Мельнична, буд. 75, кв. 2 )

про стягнення 122 195 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 712/25) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ», в якій просить суд стягнути з відповідача 122 195 грн. - штрафу, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в накладній № 33985870 від 12.10.2024 відповідачем невірно зазначено інформацію щодо маси вантажу у вагоні № 95123121, внаслідок чого наявна підстава для стягнення з ТОВ «ТАЙМ ОФ ТІМ» штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

04.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№7090/25), згідно якої останнім такі недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/691/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 02.04.2025.

21.03.2025 року до Господарського суду Одеської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» надійшла заява (вх. № 9205/25), згідно якої останній просив суд забезпечити його участь у всіх судових засіданнях у справі № 916/691/25, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС., яка задоволена ухвалою суду від 26.03.2025.

Окрім цього, 21.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9217/25), в якому останній заперечує проти доводів позовної заяви та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, зокрема зазначаючи про те, що уповноваженим представником відповідача начальником департаменту логістики Атаносовим К.І. при прибутті на станцію Подільськ були виявлені ознаки втручання під час перевезення вантажу, які позивачем засвідчені не були, акт про технічний стан вагону по станції Подільськ не складався, а також залізницею не повідомлено поліцію про явні ознаки крадіжки вантажу. При цьому, комерційний акт №406802/41/20 від 15.10.2024 складений з порушенням. Також, не було перевірено усієї партії вантажу одночасно та не оформлено за результатами перевірки одного комерційного акту. Відсутні докази проведення комісійного зважування завантаженого вагону та комісійної перевірки тари вагону після його вивантаження та складення за результатами означеного нового комерційного акту на станції призначення.

27.03.2025 позивач надіслав до суду відповідь на відзив (вх.№9921/25), в якій зазначає, що у разі незгоди відповідача з фактами, які були зафіксовані в комерційному акті або незгоди з нескладанням акту на станції призначення відповідно до п. 16 Правил складання актів, відповідач мав право подати письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції, однак скарга на дії станції при складання комерційного акту ним не подавалась, скарг при отриманні вантажу та після його отримання від відповідача не надходило. Крім того, позивач зазначає, що вагон був технічно справним, про що зазначено у самому комерційному акті, у зв`язку з чим акт про технічний стан вагона у спірному випадку не складався.

02.04.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№10529/25), в яких останній, зокрема звертає увагу на те, що для встановлення факту відповідності стану вантажу до обставин, зазначених у комерційному акті на станції призначення, необхідно було провести комісійний огляд та відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, перевірити масу вантажу. При цьому, враховуючи відсутність акту загальної форми про комісійне зважування відсутні факти, які підтверджують перевірку маси вантажу на станції призначення.

Також, 02.04.2025 відповідач звернувся до суду із клопотання про витребування доказів від 01.04.2025 (вх.№10535/25) та просив витребувати у Акціонерного товариства «Українська залізниця»: довідки щодо дислокації вагону №95123121 за маршрутом прямування відповідно до перевізного документу №33985870 за відправкою відповідача від 12.10.2024; натурні листи на потяги згідно маршруту прямування вагону №95123121 з вантажем відповідача в період з 12.10.2024 по 16.10.2024; виписки з електронної бази даних щодо зважування на вагонних вагах по станціях Подільськ та Чорноморська вагону №95123121 з вантажем відповідача у період з 12.10.2024 по 16.10.2024; оперативне повідомлення зі станції Чорноморська щодо результатів комісійної видачі вантажу відповідача 16.10.2024 за завантаженням з вагону №95123121. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що вищеперелічені документи можуть бути важливими доказами у цій справі, оскільки відображають процедуру перевезень вантажів позивачем залізничним транспортом згідно з нормативно правовими актами України. Також зазначив, що ним надіслано 22.03.2025 на адресу позивача адвокатський запит від 20.03.2025 щодо витребування зазначених документів та інформації, проте, станом на день подання клопотання відповіді так і не отримано.

В судовому засіданні 02.04.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 16.04.2025 о 12:00 для надання можливості представнику позивача ознайомитись із запереченням на відповідь на відзив та клопотанням про витребування доказів. Клопотання про витребування доказів залишилось на розгляді суду.

11.04.2025 від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів (вх.№11828/25), в яких останній зазначив, що документи, які просить витребувати відповідач не можуть підтвердити або спростувати обставини, які підлягають доведенню по даній категорії справ, а отже не є належними доказами по справі, що розглядається. З огляду на зазначене, просив суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотання. Також позивач повідомив, що листом від 31.03.2025 №ГІОЦ-22/47 на адресу відповідача надано відповідь на адвокатський запит останнього, надано запитувану інформацію. Вказаний лист відповідь з додатками позивачем долучено до заперечень на клопотання про витребування доказів.

15.04.2025 до суду від відповідача надійшла відповідь на заперечення на клопотання про витребування доказів (вх.№ 12094/25), згідно якої останній зазначив, що згідно відповіді на адвокатський запит не надано виписки з електронної бази даних щодо зважування на вагонних вагах по станціях Подільськ та Чорноморська вагону №95123121 з вантажем відповідача у період з 12.10.2024 по 16.10.2024 та оперативного повідомлення зі станції Чорноморська щодо результатів комісійної видачі вантажу відповідача 16.10.2024 за завантаженням з вагону №95123121, з огляду на що просив суд частково задовільнити клопотання про витребування доказів від 01.04.2024 та витребувати у позивача зазначені докази.

За результатами розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні 16.04.2025 року судом оголошено протокольну ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів на підставі ст. 81 ГПК України, з огляду на те, що відповідачем не зазначено, які саме обставини можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати.

В судовому засіданні 16.04.2025 також: представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд іх задовольнити; представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 16.04.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

12 жовтня 2024 року згідно накладної №33985870 зі станції Хмельник регіональної філії «Південно Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» направило на станцію призначення Чорноморська (експ. для ТИС) регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» шість вагонів з вантажем насіння сої - зазначивши у вказаній накладній загальну масу вантажу 423 100 кг, зокрема, згідно з відомістю вагонів маса вантажу у вагонах: №95185088 69 500 кг., №95088704 70 500 кг., №58514258 71 500 кг., №95914446 69 500 кг., №91114330 71 500 кг., №95123121 70 500 кг., а провізна плата в усіх вагонах 24 439, 00 грн.

Маса вантажу в вагонах визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, при цьому, завантаження проводилося також вантажовідправником, про що свідчать відповідні відмітки, проставлені у накладній №33985870 від 12.10.2024.

15.10.2024 на проміжній станції Подільськ складено акт загальної форми №6144 (форма ГУ-23), в якому встановлено, що згідно протоколу зважування поїзда на динамічних тензометричних вагах у вагоні №95123121 виявлено: вага брутто 84200 кг., тара 22 900 кг., нетто 61 300 кг, згідно документа нетто 70 500 кг., що менше проти документа на 9 200 кг. ЗПП відправника в наявності згідно документа. Просипання вантажу по ст. Подільськ немає. Вагон відчіплено на перевірку.

Окрім того, 15.10.2024 складено комерційний акт №406802/41 від 15.10.2024 (форма ГУ-22), в якому встановлено, що на підставі акту загальної форми ст. Подільськ №6144 від 15.10.2024 вагон №95123121 по відправці №33985870 був поданий на комісійне зважування, по документу значиться: вантаж насіння сої, нт. 70 500кг., тр. 22 900 кг., вантажопідйомність 70,5 тн. При комісійному зважуванні на справних повірених тензометричних статистичних вагонних вагах ВВ 150-Е ст. Подільськ (повірка 09.05.2024) виявлено: маса брутто 85 850,0 кг., тара 22 900 кг., нетто - 62 950 кг., що менше ваги документа на 7 550 кг. На вагоні в наявності 2 ЗПП відправника L327647, L327649 справні, відповідають документу. Течі по ст. Подільськ немає. Вагон технічно справний.

Розділ «Д» вказаного комерційного акту засвідчено підписами ДС - Ратнер О.О., начальником вантажного району - Ткач В.М. та агентом комерційним - Пилат О.Ю.

На підставі залізничної накладної №42637256 від 15.10.2024 вантаж насіння сої у вагоні №95123121 відправлено до станції призначення Чорноморська (експ. для ТИС) регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до комерційного акту №406802/41/20 від 15.10.2024 при прибутті вищезазначеного вагону на станцію призначення проведено перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційного акту, відповідно до якого під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено.

Комерційний акт №406802/41/20 від 15.10.2024 підписаний чотирма особами: начальником станції Чорноморська (експ. для ТИС) ДСЗМ Майдоновим О.В., начальником вантажного району - в.о. ДСМ Старшовим, агентом комерційним Боровською, нач. ком.сл. ТОВ «Тіс» - Поліщук.

Позивачем надано звіт про зважування від 15.10.2024, з якого вбачається, що у вагоні №95123121 фактично маса нетто становить 62,95, за документами 70,50.

В матеріалах справи також наявна копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення з огляду на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно визначену у накладній масу вантажу з відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 122 195 грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1, ч. 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

За приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтею 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

У відповідності до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з частинами першою-третьою статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Частинами першою, другою статті 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Отже, накладна №33985870 від 12.10.2024 є належним доказом виникнення у Акціонерного товариства "Українська залізниця" господарського зобов`язання щодо перевезення вантажу відповідно до статей 173, 174 ГК України (статті 11, 202, 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 193 ГК України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 920 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (частина п`ята статті 307 ГК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України (далі Статут).

За приписами статей 2, 3 Статуту ним визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Стаття 6 Статуту визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з статтею 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Отже, саме на відправника законодавством покладено обов`язок заповнення комплекту перевізних документів.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 12 жовтня 2024 року згідно накладної №33985870 зі станції Хмельник регіональної філії «Південно Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» направило на станцію призначення Чорноморська (експ. для ТИС) регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» шість вагонів з вантажем насіння сої, зазначивши у вказаній накладній загальну масу вантажу 423 100 кг, зокрема, згідно з відомістю вагонів маса вантажу у вагонах: №95185088 69 500 кг., №95088704 70 500 кг., №58514258 71 500 кг., №95914446 69 500 кг., №91114330 71 500 кг., №95123121 70 500 кг., а провізна плата в усіх вагонах 24 439, 00 грн.

15.10.2024 на проміжній станції Подільськ складено акт загальної форми №6144 (форма ГУ-23), в якому встановлено, що згідно протоколу зважування поїзда на динамічних тензометричних вагах у вагоні №95123121 виявлено: вага брутто 84200 кг., тара 22 900 кг., нетто 61 300 кг, згідно документа нетто 70 500 кг., що менше проти документа на 9 200 кг. ЗПП відправника в наявності згідно документа. Просипання вантажу по ст. Подільськ немає. Вагон відчеплен на перевірку.

За наслідками означеного, 15.10.2024 складено комерційний акт №406802/41 (форма ГУ-22), в якому встановлено, що на підставі акту загальної форми ст. Подільськ №6144 від 15.10.2024 вагон №95123121 по відправці №33985870 був поданий на комісійне зважування, по документу значиться:вантаж насіння сої, нт. 70 500кг., тр. 22 900 кг., вантажопідйомність 70,5 тн. При комісійному зважуванні на справних повірених тензометричних статистичних вагонних вагах ВВ 150-Е ст. Подільськ (повірка 09.05.2024) виявлено - маса брутто 85 850,0 кг., тара 22 900 кг., нетто - 62 950 кг., що менше ваги вказаної в документі на 7 550 кг. На вагоні в наявності 2 ЗПП відправника L327647, L327649 справні, відповідають документу. Течі по ст. Подільськ немає. Вагон технічно справний.

Таким чином, згідно із вказаним комерційним актом під час перевірки маси вантажу у вагоні №95123121 виявлено, що маса вантажу у вагоні, що фактично склала 62 950 кг., не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №33985870 від 12.10.2024, де зазначено, що маса вантажу становить 70 500кг., тобто становить на 7 550 кг. менше.

У відповідності до частини першої статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт") обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (далі Правила).

Пунктом 10 Правил визначено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відтак, у пункті 10 Правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) і начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, проте зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 ГК України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17 та від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.

Комерційний акт №406802/41 від 15.10.2024 підписано всім складом комісії, а саме: - ДС Ратнер О.О., начальником вантажного району Ткач. В.М. та агентом комерційним Пилат О.Ю. в порядку п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, а тому вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України та є таким, що засвідчує невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній. При цьому, доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

Відповідно до п.4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 на вантаж, що перебуває в дорозі комерційні акти складаються у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом, а у разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни, вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. Даний комерційний акт було складено 15.10.2024, тобто у день виявлення порушення, що узгоджується з Правилами.

Комерційний акт попутної станції Подільськ №406802/41 від 15.10.2024 було зареєстровано на станції призначення Чорноморська (експ. для ТИС) регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» під №406802/41/20 від 15.10.2024 та, враховуючи відсутність різниці між даними вказаного акта і фактичною наявністю та станом вантажу, станцією призначення у розділі «Є» зазначеного акту зроблено відповідну відмітку, яку засвідчено підписом повноважних осіб.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем у залізничній накладній №33985870 від 12.10.2024 невірно визначено масу вантажу, який завантажено у вагон №95123121.

За умовами статті 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до вимог пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі Правила), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Під час застосування статей 118 та 122 Статуту необхідно враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Таким чином, недотримання вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, що користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту. При цьому зазначений штраф відповідно до пунктів 118, 122 Статуту стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Згідно з статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» штрафу, передбаченого статтею 122 Статуту залізниць, при цьому, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення (провізна плата 24 439 х 1 (вагон, в якому виявлено невідповідність фактичної маси заявленій у провізному документі), судом встановлено, що зазначений розрахунок зроблено позивачем правильно та у відповідності до вимог діючого законодавства та відповідно складає 122 195 грн, що має наслідком задоволення позовних вимог.

Щодо посилань відповідача на відсутність в порушення п.12 Правил видачі вантажів доказів проведення комісійного зважування завантаженого вагону та комісійної перевірки тари вагону після його вивантаження та складення за результатами означеного нового комерційного акту, а також матеріалів, в яких описаний стан вантажу на станції призначення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено».

Отже норма п.12 Правил містить обов`язок станції призначення зробити відмітку в розділі «Є» комерційного акту у випадку перевірки маси вантажу, проте не зобов`язує станцію призначення обов`язково робити таку перевірку.

Така перевірка проводиться станцією призначення відповідно до ст. 53 Статуту залізниць України, яким встановлено, що якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, тільки у цих випадках станція призначення зобов`язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний вантаж прибув у справному вагоні, без ознак недостачі, псування або пошкодження під час перевезення. Комерційні акти про недостачу, псування або пошкодження вантажу не складались. Натомість, був складений комерційний акт про невідповідність маси вантажу перевізним документам при справному перевезенні, тому станція призначення не була зобов`язана перевіряти кількість вантажу у спірному вагоні.

Позицію відповідача щодо неправомірності здійснення зважування без зважування тари (вагони) без вантажу, суд також не приймає, оскільки вказані вище норми та правила не встановлюють вимог щодо обов`язковості здійснення працівниками залізниці зважування тари вагона без вантажу при складанні комерційного акта.

Разом з тим, сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів щодо оскарження дій залізниці стосовно складання відповідного комерційного акту.

Посилання відповідача на виявлення його представником ознак втручання під час перевезення вантажу, судом не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що вантаж було втрачено чи пошкоджено при перевезенні, що могло стати причиною зменшення його ваги (маси), тобто що неспівпадіння маси вантажу в накладній відправника та при зважуванні на проміжній станції сталося внаслідок непередбачуваних подій, що могло б бути підставою для звільнення відправника від відповідальності.

Доводи відповідача про те, що позивачем в порушення пункту 7 Правил складання актів та пункту 2.10 Порядку оформлення розслідування та обліку не збережених перевезень вантажів, затвердженого Наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 21.09.2005 №306-Ц не було перевірено усієї партії вантажу одночасно та не оформлено за результатами перевірки одного комерційного акту, судом не приймається до уваги, оскільки означене застосовується лише у разі перевалки, або перевантаження вантажу в дорозі, що в спірному випадку не мало місця.

Інші аргументи відповідача проти позову, викладені у відзиві, не спростовують факту неспівпадіння фактичної маси вантажу та маси вказаної відправником в накладній.

Беручи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, а також те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. 2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ОФ ТІМ» (68200, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт Сарата, вул. Мельнична, буд. 75, кв. 2 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) 122 195 (сто двадцять дві тисячі сто дев`яноста п`ять) грн. штрафу та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 квітня 2025 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко