ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 917/610/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - Фурайда Н.І., адвокат (дов. від 23.12.2024), Ставицька І.Б., адвокат (дов. від 23.12.2024)

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» - Дробот Р.Д., адвокат (ордер від 17.04.2025 ),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро»

на рішення господарського суду Полтавської області від 25.09.2024 (суддя Ківшик О. В.) та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 (головуючий суддя: Склярук О.І., судді: Россолов В.В., Хачатрян В.С.)

у справі № 917/610/24

за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго», позивач)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» (далі - ТОВ «Бурат-Агро», відповідач, скаржник)

про стягнення 5 167 894, 18 грн.

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Бурат-Агро» про стягнення 5 167 894, 18 грн вартості необлікованої електричної енергії.

Позов мотивувало обставинами не дотримання ТОВ «Бурат-Агро» положень Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), а саме порушенням обов'язку зі збереження пломби постачальника послуг комерційного обліку (далі - ППКО, постачальник послуг), яка встановлена на дверях шафи силового трансформатора, що закривали доступ до струмоведучих частин схем обліку (до облікових кіл, шпильок силового трансформатора) відповідно до акта про пломбування.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.09.2024 у справі № 917/610/24, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 позов задоволено повністю.

Судові акти попередніх інстанцій мотивовані тим, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту відсутності пломби, встановленої постачальником послуг на дверях розподільного пристрою трансформатора, яка закривала доступ до струмоведучих частин схем обліку (до облікових кіл, шпильок силового трансформатора) відповідно до акта про пломбування та є достатньою і самостійною правовою підставою для відповідальності споживача відповідно до ПРРЕЕ, шляхом нарахування вартості необлікованої електричної енергії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Бурат-Агро», з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить Суд скасувати рішення місцевого суду та постанову апеляційного господарського суду і передати справу на новий розгляд.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на пункт 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про необхідність відступлення від висновку, викладеного у пункті 10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18, згідно з яким пошкодження чи зрив, відсутність пломб, відповідальність за збереження і цілісність яких відповідно до акта про пломбування покладено на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені, є окремими порушеннями, які полягають у невиконанні зазначеними суб'єктами обов'язку зі збереження пломб, що є підставою для нарахування вартості необлікованої електричної енергії (плати за поставлену електричну енергію) без необхідності встановлення, чи мало місце безоблікове споживання електричної енергії, що визначено Правилами користування електричною енергією від 1996 року (далі - Правила 1996 року) та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), які, на думку скаржника, є нормативним регулюванням правовідносин, що виникли до 2018 року.

Скаржник вказав також як підставу для касаційного оскарження пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України, зазначивши, що суди встановили обставини, які мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, а саме: акта про порушення від 16.12.2023 року № 00011908).

Доводи інших учасників справи

АТ «Полтаваобленерго» у відзиві на касаційну скаргу просило Суд залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись, зокрема, на їх законність та обґрунтованість.

Розгляд клопотань учасників справи

Ухвалами Суду від 11.04.2025 та від 15.04.2025 у цій справі задоволено заяви представників АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Бурат-Агро» відповідно про участь у судовому засіданні, призначеному на 17.04.2025, по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Від АТ «Полтаваобленерго» 16.04.2025 надійшли додаткові пояснення у справі.

Частинами першою та другою статті 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням установленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною п'ятою статті 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Суд не визнавав за необхідне подання позивачем додаткових пояснень. Сторони мали можливість подати свої пояснення у заявах по суті справи, передбачених для стадії касаційного оскарження, а також надати усні пояснення в судовому засіданні. Крім того, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та підстав касаційної скарги, не приймає докази, які не досліджувалися судом першої та апеляційної інстанцій.

Верховний Суд залишив письмові пояснення АТ «Полтаваобленерго» без розгляду.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішення судів попередніх судових інстанцій мотивовані такими фактичними встановленими обставинами та висновками:

- між АТ «Полтаваобленерго» (оператор системи) та ТОВ «Бурат-Агро» (споживач) 22.11.2019 укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії о/р 20100108 ;

- ТОВ «Бурат-Агро» 15.01.2020 приєдналося до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (об'єкт виробничий будинок (критий тік) за адресою: Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Піщане, вул. Калинова, 47) шляхом підписання додаткової угоди № 2 до договору та заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії;

- оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії за об'єктом споживача (пункт 2.1. договору);

- споживач зобов'язується: виконувати умови цього договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів; невідкладно повідомляти оператора системи про недоліки в роботі вузла вимірювання; забезпечувати доступ представників оператора системи, які пред'явили свої службові посвідчення, до свого об'єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки (підпункти 1, 2, 3, 5 пункту 6.2. договору);

- оператор системи має право: на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки та контрольного огляду вузла вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого ПРРЕЕ порядку та умов договору; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією; контролювати додержання споживачем вимог ПРРЕЕ; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці (підпункти 2, 5, 6, 7 пункту 7.1. договору);

- 25.11.2020 актами технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В та про опломбування засобів обліку електричної енергії до 1000 В ТОВ «Бурат-Агро» прийняло на відповідальне збереження від АТ «Полтаваобленерго» всі зазначені в ньому пломби, у т.ч. пломбу С62241197, про що наявний підпис представника споживача Тарасенка Є.О.;

- 16.12.2023 уповноваженими представниками оператора системи, а саме: провідним інженером керівником групи технічного аудиту Лісаченком О.О., інженером групи технічного аудиту Воліковим В.В. за участю провідного енергетика споживача Тарасенка Є.О. здійснено технічну перевірку споживача - ТОВ «Бурат-Агро» на зазначеному вище об'єкті;

- за результатом вказаної технічної перевірки встановлено порушення споживачем обліку електричної енергії: пункту 2.3.4., підпункту 8 пункту 5.5.5., пунктів 8.2.4, 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: відсутня пломба ППКО, встановлена на дверях шафи силового трансформатора, яка закривала доступ до струмоведучих кіл і шпильок силового трансформатора (відсутня пломба С62241197 на двері розподільного пристрою трансформатора);

- за фактом виявленого порушення в той же день уповноваженими представниками АТ «Полтаваобленерго» у присутності провідного енергетика ТОВ «Бурат-Агро» Тарасенка Є.О. складено акт про порушення № 00011908 з додатками: - схемою електроживлення споживача, - актом технічної перевірки, - фото та відео доказами. Представник споживача відмовився від підписання акта про порушення, вказавши про незгоду зі встановленим порушенням, зазначивши, що заперечення будуть надані згідно із чинним законодавством;

- листом від 02.01.2024 № 04-34/149 АТ «Полтаваобленерго» повідомило споживача про призначення до розгляду вказаного акта про порушення комісією оператора системи на 06.02.2024 о 10:00 за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5. Зазначений лист отримано представником споживача, що ним не заперечується;

- 06.02.2024 проведено засідання комісії АТ «Полтаваобленерго» з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ за участю представників споживача Тарасенка Е.О., Фінька Ю.М., Дробот І.В., в ході розгляду якого встановлено факт порушення споживачем ПРРЕЕ та ухвалено рішення провести нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії згідно з пунктом 8.4.10 ПРРЕЕ на суму 5 167 894,18 грн. Зазначене рішення оформлено протоколом від 16.02.2024 № 00011908;

- протокол засідання комісії 16.02.2024 та рахунок від 06.02.2024 № 20100108 на компенсацію вартості необлікованої електроенергії на зазначений розмір направлено споживачу супровідним листом від 26.02.2024 № 04.34/5361 на його адресу засобами поштового зв'язку, який отримано останнім 08.03.2024 (що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення) та ним не заперечується.

Неоплата споживачем зазначеного рахунку в межах строків, визначених пунктом 8.2.7 ПРРЕЕ (протягом 30-ти календарних днів від дня їх отримання), стала підставою для звернення АТ «Полтаваобленерго» з цим позовом про стягнення з ТОВ «Бурат-Агро» 5 167 894,18 грн заборгованості за не обліковану електричну енергію.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з ТОВ «Бурат-Агро» на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованості за недообліковану електричну енергію.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ТОВ «Бурат-Агро» посилається на пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про необхідність відступлення від висновку викладеного у пункті 10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18, відповідно до якого пошкодження чи зрив, відсутність пломб, відповідальність за збереження і цілісність яких відповідно до акта про пломбування покладено на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені, є окремими порушеннями, які полягають у невиконанні зазначеними суб`єктами обов`язку зі збереження пломб, що є підставою для нарахування вартості необлікованої електричної енергії (плати за поставлену електричну енергію) без необхідності встановлення, чи мало місце безоблікове споживання електричної енергії, що визначено Правилами 1996 року та Методикою, які, на думку скаржника, є нормативним регулюванням правовідносин, що виникли до 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, згідно з пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: 1) суд апеляційної інстанції застосував норму права у подібних правовідносинах з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові; 2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від такого висновку.

У цьому контексті суд враховує, що відступленням від висновку є повна відмова Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизація попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: 1) зміна законодавства (існують випадки, за яких зміна законодавства не дозволяє суду однозначно дійти висновку, що зміна судової практики можлива без відступу від раніше сформованої правової позиції); 2) ухвалення рішення Конституційним Судом України; 3) нечіткість закону (невідповідності критерію «якість закону»), що призвело до різного тлумаченням судами (палатами, колегіями) норм права; 4) винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; 5) зміни у праворозумінні, зумовлені: розширенням сфери застосування певного принципу права; зміною доктринальних підходів до вирішення складних питань у певних сферах суспільно-управлінських відносин; наявністю загрози національній безпеці; змінами у фінансових можливостях держави.

Відповідно, причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту. Водночас з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, який є сталим і послідовним щодо причин для відступу.

Разом з тим, відповідач у касаційній скарзі у контексті приписів пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України вмотивовано не обґрунтував необхідність відступлення від висновку, викладеного у пункті 10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а також не навів вагомих, вмотивованих, обґрунтованих та достатніх аргументів для такого відступлення. Аргументи скаржника у відповідній частині фактично ґрунтуються на власних запереченнях висновків Верховного Суду, викладених у зазначеній скаржником постанові; у свою чергу вони не містять фундаментальних обґрунтувань щодо підстав для відступу від правової позиції, вміщеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, у т.ч. помилковості попереднього рішення чи суттєвої зміни змісту правового регулювання спірних правовідносин внаслідок зміни законодавства, про яке зазначає скаржник. До того ж, доводи ТОВ «Бурат-Агро» зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлення інших обставин, у тому контексті, який, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Так, скаржник, обґрунтовуючи необхідність відступлення від висновку викладеного у пункті 10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 стосовно того, що відсутність пломб є окремим порушенням, і в такому випадку необхідність доведення факту втручання в роботу самого засобу обліку електричної енергії спеціальними нормативними актами в галузі електроенергетики не передбачено, зважаючи на вимоги Правил від 1996 року та Методики, вказує на застарілість такого висновку Верховного Суду, оскільки він не може бути застосований у справі, що переглядається з огляду на інше нормативне регулювання (ПРРЕЕ). Отже, Правила від 1996 року та Методика з втратою чинності не діяли станом на дату підписання акта про порушення та прийняття спірного рішення у цій справі, а тому, на думку скаржника, висновки про їх тлумачення та застосування, викладенні у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 - є не актуальними, що свідчить про необхідність відступу від таких.

Поза тим, посилаючись на неправомірність врахування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного, зокрема у постанові від 19.09.2023 у справі № 17-14-01/1494(925/1157/21), в якому викладена аналогічна позиція Верховного Суду про те, що відсутність пломб, переданих на зберігання споживача є окремим порушенням, яке не потребує доведення факту втручання в роботу самого засобу обліку електричної енергії, залишає поза увагою Суду, позицію Великої Палати Верховного Суду, у зазначеній справі, викладену в ухвалі від 13.07.2023. Так, вказаною ухвалою Велика Палата Верховного Суду, повертаючи справу № 17-14-01/1494 (925/1157/21) відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду, зазначила про відсутність підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18 в контексті актуальності висновків вказаної постанови стосовно вказаних випадків спірних правовідносин (відсутність пломб як окремого порушення, яке не потребує доведення). Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правила поведінки (норми права), які містилися у пункті 3.3, підпункті 26 пункту 10.2., пунктах 6.40, 6.41 ПКЕЕ та підпунктах 1, 2 пункту 2.1 Методики та які застосовувала Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 906/513/18 залишилися такими самими та зараз містяться у пунктах 2.3.4., підпункті 8 пункту 5.5.5., пунктах 8.2.4, 8.2.5., підпункті 1, 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, які підлягають застосуванню до аналогічних правовідносин.

Отже, наведена позивачем підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

Щодо доводів скаржника про ухвалення судових рішень на підставі недопустимих доказів (акта про порушення від 16.12.2023), що за своїм змістом відповідає пункту 4 частини другій статті 287 ГПК України та пункту 4 частини третій статті 310 ГПК України, колегія суддів зазначає про таке.

Під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим за приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 зі справи № 925/2301/14, від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18). Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв'язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Водночас недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі №922/2319/20, від 16.02.2021 у справі №913/502/19, від 13.08.2020 у справі №916/1168/17, від 16.03.2021 у справі №905/1232/19, від 20.09.2022 у справі №910/3493/21.

Отже, неналежні докази та недопустимі докази - це різні поняття. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 910/13647/19.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі № 922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі № 916/1168/17, від 16.03.2021 у справі № 905/1232/19.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що скаржником не обґрунтовано факту встановлення судами попередніх інстанцій обставин, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів у справі (судами досліджено акт про порушення та йому надано належну правову оцінку щодо його належності та допустимості). При цьому такі доводи скаржника зводяться передусім до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, тоді як згідно з імперативними положеннями частини другої статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В аспекті доводів скаржника про те, що позивачем достеменно не доведено і судами не з'ясовано дійсне місце розташування відсутньої пломби С62241197, яка передавалася споживачу на зберігання, відповідач не бере до уваги таке.

У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку, пошкодження або зрив пломб, їх відсутності та за відсутності явних ознак втручання в роботу приладів (систем) обліку законодавство, яке регулює нарахування та стягнення сум позаоблікового споживання електроенергії не застосовується, видається, що таке тлумачення відповідає меті регулювання цих відносин, у яких добросовісний споживач має засіб реагування на виявлений ним зрив пломб. Подібний висновок також міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 906/513/18.

Водночас у зазначеній справі позивачем доведено, відповідачем не спростовано, а судами встановлено, що відсутність вказаної пломби, яка розміщена була на дверях шафи силового трансформатора відповідно до акта про пломбування - свідчить про порушення, яке виявилося у відкритому доступу споживача до струмоведучих частин схем обліку (до облікових кіл, шпильок силового трансформатора) і таке порушення не вимагає жодного доведення, зокрема й шляхом призначення експертизи.

Згідно із частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку всім поданим сторонами доказам, до переоцінки яких, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

Колегія суддів касаційної інстанції окремо вважає за необхідне вказати, що в ухваленні цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено у рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у т.ч. касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

Враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Водночас бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві позивача на касаційну скаргу у тій частині, в якій вони не суперечать викладеному у цій постанові.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене вказує, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, визначених процесуальним законом підстав для скасування/зміни оскаржуваних судових рішень не вбачається.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Суд вважає, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Бурат-Агро» з підстав, передбачених пунктами 2, 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

Судові витрати

Судовий збір, сплачений у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» на рішення господарського суду Полтавської області від 25.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 у справі № 917/610/24 з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 25.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 у справі № 917/610/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя А. Ємець