РІШЕННЯ

15 квітня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/657/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Тернопільської міської ради (46001, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" (46001, м. Тернопіль, бул. Тараса Шевченка, 11)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор (46005, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, буд. 116)

про скасування державної реєстрації права власності та закриття розділу Державного реєстру речових прав.

За участі від:

позивача Ярош О.П.

відповідача - Гатало М.Я.

третя особа не з`явилась

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Тернопільська міська рада звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" про скасування рішення державного реєстратора Підгаєцької міської ради Кухаришина Василя Васильовича від 16.10.2023 індексний номер 69761558 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт мийку загальною площею 32,8 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що державна реєстрація права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" на зазначений об`єкт як нерухоме майно здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню у визначений законодавцем спосіб. При цьому, позивач стверджує про порушення права комунальної власності територіальної громади в особі Тернопільської міської ради на земельну ділянку за кадастровим номером :11:003:0371, на якій цей об`єкт знаходиться.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві просив суд повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування цьому ним зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор, як належний землекористувач, якому земельна ділянка була надана в оренду, уклало 04.08.2016 інвестиційний договір №01/08 з Приватним підприємством "Креатор-Буд".

За умовами вказаного договору ТОВ Поділля Цукор виступало замовником будівництва об`єкта на орендованій земельній ділянці, а ПП "Креатор-Буд" інвестором. Умови вказаного договору передбачали право інвестора залучати спів інвесторів, передаючи їм частину своїх прав та обов`язків, а також укладати правочини на власний розсуд.

Скориставшись своїм правом, ПП "Креатор-Буд" 26.10.2017 уклало договір про організацію та проведення будівництва із ТОВ "Дністер-Плюс" (відповідачем), предметом якого є здійснення ПП "Креатор-Буд" будівництва автомиючного комплексу на земельній ділянці площею 0,15 га за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116, за грошові кошти ТОВ "Дністер-Плюс". Відповідно до умов цього договору ПП "Креатор-Буд" зобов`язане підготувати всі необхідні документи для оформлення об`єкта у власність ТОВ "Дністер-Плюс".

На момент завершення будівництва мийки вже було сформовано земельну ділянку за кадастровим номером :11:003:0371, на якій вона знаходиться. Ця земельна ділянка була передана в оренду під будівництво та обслуговування будівель і споруд за адресою вул. Микулинецька, 116, м. Тернопіль, на ній були об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі.

Позивачем не доведено порушення його прав реєстрацією за відповідачем права власності на вказаний об`єкт.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор.

Товариством з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор у письмових поясненнях зазначено, що земельна ділянка, на якій було здійснено будівництво мийки, перебувала в постійному користуванні ВАТ "Цукровий завод "Поділля", згідно державного акта на право постійного користування землею І-ТР №000235. Тому усі будівельні роботи проведені за згодою землекористувача.

ТОВ Поділля Цукор виступало генпідрядником будівництва мийки. Однак, станом на сьогоднішній день, нема можливості надати суду копію акта готовості мийки до експлуатації від 25.01.2010, оскільки згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (діючий на той момент), для одержання свідоцтва про відповідність товариство подало письмову заяву за місцем розташування закінченого будівництвом об`єкта, а також акт готовності об`єкта до експлуатації, який при отриманні свідоцтва не повернено останньому.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/657/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.01.2025.

Ухвалою суду від 02.01.2025: відкладено підготовче засідання на 30.01.2025; задоволено клопотання Тернопільської міської ради б/н, б/д (вх. № 9155 від 28.11.2024) про витребування доказів та зобов`язано Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради надати суду засвідчені копії документів, що стали підставою для здійснення державної реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" права власності на об`єкт будівництва мийку по вулиці Микулинецькій, 116 М у м. Тернополі.

Ухвалами суду від 30.01.2025: продовжено строк підготовчого провадження у справі №921/657/24; прийнято до розгляду: відзив на позов б/н від 23.12.2024 (вх. № 9842 від 23.12.2024) з додатками; матеріали Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за № 114/28-01 від 22.01.2025 (вх. № 656 від 27.01.2025) з додатками; підготовче засідання відкладено на 03.03.2025.

Ухвалою суду від 03.03.2025: залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 17.03.2025.

Ухвалою суду від 17.03.2025 закрито підготовче провадження по справі №921/657/24 та призначено її до розгляду по суті на 10.04.2025, в якому оголошувалась перерва до 15.04.2025.

Представником позивача в судовому засіданні 15.04.2025 підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача в судовому засіданні 15.04.2025 заперечено проти позову.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання 15.04.2025 не забезпечила, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином.

При цьому, у поясненнях б/н від 13.03.2025 ТОВ "Поділля-Цукор" просило суд розгляд справи здійснювати без його участі.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

15.04.2025 суд ухвалив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Тернопільської міської ради №6/18/22 від 05.01.2012: затверджено Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 15,85 га для обслуговування будівель та споруд за адресою вул. Микулинецька, 116 (п. 1 рішення); вилучено з користування Відкритого акціонерного товариства "Цукровий завод "Поділля" земельну ділянку площею 15,85 га адресою вул. Микулинецька, 116, враховуючи письмову згоду землекористувача (п. 2 рішення); надано Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 15,85 га для обслуговування будівель та споруд за адресою вул. Микулинецька, 116 (п. 3 рішення).

04.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор (надалі - замовником) та Приватним підприємством "Креатор-Буд" (надалі - інвестором) укладено інвестиційний договір №01/08 (надалі - інвестиційний договір від 04.08.2016), відповідно до умов п. 1 якого предметом цього договору є зобов`язання та права сторін по проектуванню, будівництву об`єкта на земельній ділянці з метою отримання кожною з сторін своєї частини у збудованому об`єкті в порядку та на умовах, визначених в договорі.

У інвестиційному договорі від 04.08.2016 зазначено:

- земельна ділянка - частина земної поверхні (територія), орієнтовною площею 15,85 гектари, що розташована на вулиці Микулинецькій, 116, кадастровий номер :11:003:0031, що надана замовнику на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.03.2012, який зареєстровано Управлінням Держкомзему у м. Тернополі 20.03.2012 за № 4584. Остаточна загальна площа земельної ділянки буде визначена на підставі проектної документації відповідно до законодавства;

- об`єкт - комплексна забудова групою багатоквартирних будинків з вбудовано- прибудованими приміщеннями громадського призначення, об`єктами соціально-побутової сфери, що буде розташований на земельній ділянці. Характеристики та параметри об`єкта визначаються проектною документацією. Остаточний розмір площі об`єкта буде визначений на підставі замірів технічної інвентаризації.

У п. 1.2 інвестиційного договору від 04.08.2016 сторонами обумовлено, що за цим договором:

- замовник делегує (передає) інвестору на час проектування об`єкта та будівництва об`єкта на всіх етапах реалізації договору частину функцій замовника будівництва об`єкта щодо розроблення проектної документації та будівництва об`єкта та інших функцій передбачених даним договором, окрім наявного у замовника права на земельну ділянку, з метою отримання сторонами у власність завершеного будівництва об`єкта в частках, визначених даним договором та/або вигоди в порядку та на умовах, визначених в договорі;

- інвестор приймає на себе на час проектування об`єкта та будівництва об`єкта на всіх етапах реалізації договору виконання всіх функцій замовника, окрім тих, що відповідно до умов даного договору покладено на замовника, зобов`язується на всій ризик за рахунок власних або залучених сил, коштів, матеріалів, засобів, техніки та устаткування забезпечити будівництво об`єкта в цілому на земельній ділянці відповідно до проектної документації в порядку та на умовах, визначених у договорі.

В результаті реалізації договору кожна з сторін повинна отримати у власність обумовлену договором кількість площі житла в об`єкті та площі нежитлового призначення в об`єкті в порядку і в строки, встановлені договором.

Відповідно до умов п. 3.3.2, п. 3.3.5 інвестиційного договору від 04.08.2016 інвестор має право: на власний розсуд залучати третіх осіб до виконання даного договору, в тому числі для розробки проектної документації та будівництва об`єкта, а також як співінвесторів, передаючи частину своїх прав та зобов`язань за договором; на власний розсуд укладати правочини (договори/контракти/угоди, видавати довіреності) для проектування та будівництва об`єкта (за якими інвестор виступає самостійною стороною, тобто від власного імені, на власний ризик), включаючи залучення до участі у даному договорі третіх осіб.

Згідно з п. 5.1 інвестиційного договору від 04.08.2016 сторони погодили, що розрахунки між сторонами за договором здійснюються в наступному порядку:

за даним договором замовник отримує 10% площі житла в об`єкті та 10% площі нежитлового призначення в об`єкті. Приміщення, що отримуються замовником за договором, будуть визначені в додатку №1 до договору після затвердження в передбаченому законодавством порядку проектної документації (п. 5.1.1);

інвестор отримує у свою власність решту об`єкта, крім приміщень, що визначені в п. 5.1.1 даного договору, та становить 90% від загальної площі об`єкта (п. 5.1.2).

У п. 5.2 інвестиційного договору від 04.08.2016 зазначено, що протягом 30 календарних днів після затвердження проектної документації, виходячи з положень п. 5.1 договору, сторони на підставі проектної документації підписують додаток №1 до договору (протокол розподілу) щодо розподілу площ в об`єкті. Приміщення в об`єкті розподіляються між сторонами виходячи з положень п. 5.1 договору пропорційно до кількості приміщень певного типу чи кімнатності в об`єкті.

З моменту підписання сторонами додатку №1 до договору за умови наявності дозвільних документів на виконання будівельних робіт по будівництву об`єкта (до прийняття об`єкта в експлуатацію та оформлення прав на нього) замовник має право на власний розсуд без погодження з інвестором розпоряджатися належними їй правами на частину об`єкта, що закріплена за нею в додатку №1 до договору (п. 5.3 інвестиційного договору №01/08).

Матеріали справи не містять додатку №1 до інвестиційного договору №01/08, з наведеним у ньому переліком об`єктів, які переходять у власність сторін договору.

Рішенням Тернопільської міської ради №7/19/139 від 24.10.2017 затверджено Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення площею 15,8500 га під будівництво та обслуговування кварталу житлово-господарської забудови за адресою вул. Микулинецька, 116 (п. 1 рішення) та дозволено змінити цільове призначення земельної ділянки площею 15,8500 га за кадастровим номером :11:003:0031 (п. 2 рішення).

Матеріали справи містять укладений 25.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" (стороною 1) та Приватним підприємством "Креатор-Буд" (стороною 2) меморандум про співпрацю (надалі - меморандум), згідно з п. 1 якого сторони погодили спільно діяти в напрямку освоєння частини земельної ділянки, загальною площею 0,15 га, яка знаходиться в межах земельної ділянки, загальною площею 15,86 га по вул. Микулинецькій, 116 в м. Тернополі для будівництва автомиючого комплексу, потужністю 30 авто/год. (надалі автомийки).

Відповідно до п. 2 меморандуму сторона 1 гарантує: оплату до 28.10.2017 в розмірі 30000$; оплату при отриманні містобудівних умов і обмежень в розмірі 30000$, але не раніше 25.11.2017; оплату при отриманні дозволу на початок будівельних робіт в розмірі 40 000$, але не раніше 10.12.2017; виготовлення або оплату проектної документації автомийки; будівництво самої автомийки з обладнанням.

Відповідно до п. 3 меморандуму сторона 2 гарантує: забезпечення будівництва автомийки належними містобудівними умовами і обмеженнями; отримання дозволу на початок будівельних робіт; отримання технічних умов (вода, світло, газ); будівництво фундаменту автомийки відповідно до договору від 25.10.2017; прокладання мереж (витратні матеріали за кошт сторони 1.

26.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" (надалі сторона 1) та Приватним підприємством "Креатор-Буд" (надалі - сторона 2) укладено договір про організацію та проведення будівництва (надалі договір від 26.10.2017), згідно з п. 1.1 якого сторона 1 передає, а сторона 2 приймає грошові кошти для будівництва автомиючого комплексу, потужністю 30 авто/год. (автомийки), загальною проектною площею 340 кв.м. на земельній ділянці, площею до 0,15 га, за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 (надалі об`єкт). Сторона 1 зобов`язується оплатити визначену договором вартість об`єкта та прийняти зазначений об`єкт в порядку та у строки, визначені цим договором.

За цим договором сторона 1 отримує право власності на об`єкт лише за умови виконання нею своїх зобов`язань у повному обсязі (п. 1.2 договору від 26.10.2017).

У п. 3.1 договору від 26.10.2017 зазначено, що для виконання умов договору сторона 1 забезпечує сторону 2 необхідними грошовими коштами у гривнях шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок сторони 2 у розмірі, визначеному у п. 2.1 даного договору.

Сторона 1, до здачі об`єкта в експлуатацію, є власником майнових прав, набутих за рахунок внесених нею коштів (п. 4.1 договору від 26.10.2017).

Планове закінчення будівництва об`єкта та здача його в експлуатацію відповідно до розробленого та затвердженого проекту будівництва, що узгоджується у відповідності до окремого додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 5.1 договору від 26.10.2017).

Відповідно до п. 6.1 договору від 26.10.2017 після введення об`єкта в експлуатацію сторона 2 зобов`язується підготувати стороні 1 всі необхідні документи для оформлення об`єкта у власність останньої.

Згідно з умовами п. 7.1 договору від 26.10.2017 сторона 2 зобов`язалась: закінчити будівництво та здати об`єкт в експлуатацію відповідно до термінів визначених п. 5.1 даного договору (п. 7.1.1); передати об`єкт у власність сторони 1 після введення об`єкта в експлуатацію за умови виконання якої передбачено п. 1.2 договору (п. 7.1.2); сприяти оформленню права власності на належний стороні 1 об`єкт (п. 7.1.3); закріпити за стороною 1 об`єкт за умови здійснення нею початкового внеску визначеного п.п. 3.2.1 даного договору (п. 7.1.4); забезпечити об`єкт отриманням належних містобудівних умов та обмежень, технічними умовами для належного функціонування об`єкта (вода, світло, газ), спорудженням фундаменту об`єкта (п. 7.1.5).

Згідно з умовами п. 7.2 договору від 26.10.2017 сторона 1 зобов`язалась: здійснювати платежі в розмірах та у строки, передбачені даним договором (п.7.2.1); не здійснювати без погодження із стороною 2 будь-якого перепланування об`єкта, яке не відповідає проекту будівництва (п. 7.2.2).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 договору від 26.10.2017).

Відповідно до п. 10.7 договору від 26.10.2017 додатками до нього є: графік фінансування будівництва об`єкта додаток №1; терміни будівництва та введення об`єкта в експлуатацію додаток №2.

Матеріали справи не містять перелічених у п. 10.7 додатків до вказаного договору.

На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 25.11.2022 ПП "Тергеоземпроект", 30.11.2022 Відділом №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області зареєстровано за Тернопільською міською радою право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :11:003:0371 площею 0,1500 га за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116.

Рішенням Тернопільської міської ради №8/п21/42 від 19.12.2022, зокрема: затверджено Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,8500 га, наданої для будівництва та обслуговування будівель і споруд за адресою вул. Микулинецька, 116 на десять земельних ділянок, зокрема земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер :11:003:0371), без зміни цільового призначення (п. 1 рішення); зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор оформити договори оренди на новосформовані земельні ділянки та вчинити дії щодо їх державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (п. 4.1 рішення); після проведення дій щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, договір оренди землі зареєстрований в книзі записів засвідчення факту реєстрації від 20.03.2012 за №4584 вважати припиненим.

У матеріалах справи міститься заява від 06.12.2022 (07.12.2022) керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор, підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимовою Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за №16239. У цій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор надало згоду на вилучення (передачу) з його користування земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :11:003:0371, що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116, і котра перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор на підставі договору оренди землі №4584 від 20.03.2012, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс".

Водночас, ні відповідач, ні третя особа у справі вказаного наміру не реалізували.

Так, на підставі рішення Тернопільської міської ради від 19.12.2022 за №8/п21/42, між Тернопільською міською радою (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор (орендарем) 28.12.2022 укладено договір оренди землі, про що в книзі записів засвідчення факту реєстрації 25.01.2023 вчинено запис за №6528.

Відповідно до умов п. п. 1, 2, 3, 8, 15 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення за кадастровим номером :11:003:0371 загальною площею 0,1500 га, в тому числі землі під багатоповерховою забудовою, з розміщеним на ній об`єктом нежитловою будівлею та інженерною мережею каналізацією, терміном до 05.01.2061, для будівництва та обслуговування кварталу житлово-громадської забудови.

По акту прийому передачі від 28.12.2022 орендодавцем передано, а орендарем прийнято вказану земельну ділянку в оренду, з розміщеними на ній нежитловими будівлями та об`єктом інфраструктури каналізацією.

28.12.2022 (26.01.2023) державним реєстратором Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району зареєстровано речове право право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор на земельну ділянку за кадастровим номером :11:003:0371, строком до 05.01.2061 (інформаційна довідка №400659316 від 24.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна).

22.06.2023 на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс", Фізичною особою підприємцем Мурином Сергієм Олександровичем виготовлено Технічний паспорт на приміщення громадського будинку - мийку по вул. Микулинецька, 116 М, м. Тернопіль.

Згідно з експлікацією приміщення громадського будинку під літерою А по вул. Микулинецька, 116 М, це адміністративне приміщення складається з одного поверху площею 32,8 кв. м.

У Технічному паспорті наведено також характеристику цього об`єкта, відповідно до якої рік реконструкції 2018 рік, стіни - сандвіч панелі, перекриття металопрофіль, підлога цементна стяжка.

У Інформації №400659316 від 24.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено, що державним реєстратором Кухаришиним Василем Васильовичем Підгаєцької міської ради 16.10.2023 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер-Плюс" (ідентифікаційний код 30750378) було зареєстроване право приватної власності на закінчений будівництвом об`єкт мийку загальною площею 32,8 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, номер запису про право власності 52136347).

Підставою внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69761558 від 16.10.2023.

На виконання вимог ухвали суду від 02.01.2025 у даній справі, Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради надано копії матеріалів реєстраційної справи №040.

Відповідно до інформаційної довідки №400659316 від 21.10.2024 та матеріалів реєстраційної справи, підставою для державної реєстрації права власності були:

- меморандум б/н від 25.10.2017;

- інвестиційний договір №01/08 від 04.08.2016;

- договір про організацію та проведення будівництва б/н від 26.10.2017;

- свідоцтво про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № 19000035 від 25.01.2010, видане Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Тернопільській області.

Зміст останнього вказує на те, що 25.01.2010 Інспекцією ДАБК у Тернопільській області видано свідоцтво №19000035, котре засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта мийки за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації, видане замовнику об`єкта будівництва - Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 25.01.2010 приймальної комісії, утвореної наказом Інспекції ДАБК у Тернопільській області №165/12 від 25.01.2010.

Згідно з письмовими поясненнями третьої особи Акт готовності об`єкта до експлуатації від 25.01.2010 не зберігся.

При цьому, заяву про державну реєстрацію прав на вказаний об`єкт подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля-Цукор", а не відповідачем у справі відносно якого реєстратор прийняв рішення.

У відповідь на звернення Управління правового забезпечення Тернопільської міської ради №224/4.2 від 05.09.2024, Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради листом №331/14 від 09.09.2024 повідомлено, що в Управлінні відсутня інформація щодо об`єкта, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :11:003:0371 за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М.

Разом з цим, за інформацією Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №167/27 від 05.09.2024, шляхом перевірки відомостей, які містяться в ЄДЕССБ та на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за критерієм пошуку об`єкта, який розташований на земельній ділянці :11:003:0371 за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М, власник ТОВ "Дністер-Плюс", відділом не проводилась реєстрація вказаного об`єкта.

Відділом земельних ресурсів Тернопільської міської ради у листі №317/25 від 10.09.2024 повідомлено про відсутність інформації щодо надання ТОВ "Дністер-Плюс" земельної ділянки за кадастровим номером :11:003:0371 у користування.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України зазначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України).

Тернопільська міська рада, відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності народу України, територіальної громади, власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Статтями 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України та ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок розпорядження землею.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (пункт 34 частини 1 статті 26) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Тернопільська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Тернополя територіальній громаді міста з визначенням її власником Тернопільської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно вимог частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У п. п. "а", "в" ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :11:003:0371 зареєстрована у Державному земельному кадастрі 30.11.2022 та відноситься до земель комунальної власності, власником якої є Тернопільська міська рада і в користування відповідача ніколи не надавалась.

Вказана земельна ділянка раніше була частиною земельної ділянки площею 15,85 га, кадастровий номер :11:003:0031, за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116, наданої Тернопільською міською радою в оренду на 49 років Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля-Цукор" (третьої особи), на підставі договору оренди від 01.03.2012.

Земельну ділянку площею 15,85 га за кадастровим номером :11:003:0031 надано третій особі під будівництво та обслуговування кварталу житлово-громадської забудови.

Матеріали справи містять копію інвестиційного договору №01/08, укладеного між ТОВ "Поділля-Цукор" (третьою особою) та ПП "Креатор-Буд", умови якого стосуються комплексної забудови групи багатоквартирних будинків з вбудовано- прибудованими приміщеннями громадського призначення, об`єктами соціально-побутової сфери на земельній ділянці площею 15,85 га за кадастровим номером :11:003:0031, розташованої на вул. Микулинецька, 116.

Згідно з доводами відповідача у справі, умови п. 3.3.2, п. 3.3.5 інвестиційного договору №01/08 від 04.08.2016 надавали ПП "Креатор-Буд" (як інвестору) право на залучення до участі/до виконання даного договору третіх осіб для розробки проектної документації, будівництва об`єкта, а також на залучення співінвесторів, з передачею їм частини своїх прав та зобов`язань за договором, шляхом укладення окремих договорів.

У рамках наданих Приватному підприємству "Креатор-Буд" повноважень умовами інвестиційного договору №01/08, між ним (як інвестором) та ТОВ "Дністер-Плюс" 25.10.2017 укладено меморандум про співпрацю, а 26.10.2017 - договір про організацію та проведення будівництва автомийки на частині земельної ділянки площею 0,15 га, яка знаходиться в межах земельної ділянки площею 15,86 га по вул. Микулинецькій, 116 у м. Тернопіль.

Згідно з доводами відповідача, виконання сторонами меморандуму від 25.10.2017 та договору про організацію та проведення будівництва від 26.10.2017, мало наслідком реєстрацію за ним права власності на закінчений будівництвом об`єкт мийку загальною площею 32,8 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером :11:003:0371 площею 0,15 га.

З моменту укладення у 2017 році між відповідачем та ПП "Креатор-Буд" правочинів від 25.10.2017 та від 26.10.2017, та виконання їх умов (згідно доводів відповідача) земельна ділянка, на якій знаходиться мийка набула статусу окремого об`єкта речових прав, у зв`язку з прийняттям 19.12.2022 Тернопільською міською радою рішення №8/п21/42 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,85 га (наданої до цього в оренду третій особі) на окремі земельні ділянки.

На підставі рішення №8/п21/42 від 19.12.2022, між позивачем та третьою особою 28.12.2022 укладено договір оренди сформованої 30.11.2022 земельної ділянки за кадастровим номером :11:003:0371 площею 0,15 га, строком до 05.01.2061.

Пунктом 6 ч.1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Саме на земельній ділянці за кадастровим номером :11:003:0371 знаходиться зареєстрований за відповідачем на праві власності об`єкт - мийка, державну реєстрацію якого як нерухомого майна у жовтні 2023 року оспорює позивач.

На думку Тернопільської міської ради дії державного реєстратора вчинено з порушенням п. 77 п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015), оскільки відповідачем державному реєстратору не було подано переліку документів, необхідного для вчинення державної реєстрації права власності на спірний об`єкт як нерухомий.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вже зазначалось, у Інформації №400659316 від 24.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено, що державним реєстратором Кухаришиним Василем Васильовичем Підгаєцької міської ради 16.10.2023 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер-Плюс" (ідентифікаційний код 30750378) було зареєстроване право приватної власності на закінчений будівництвом об`єкт мийку загальною площею 32,8 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, номер запису про право власності 52136347). Підставою для внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69761558 від 16.10.2023. При цьому, підставою для державної реєстрації права власності вказано: меморандум б/н від 25.10.2017; інвестиційний договір №01/08 від 04.08.2016; договір про організацію та проведення будівництва б/н від 26.10.2017; свідоцтво про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № 19000035 від 25.01.2010, видане Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Тернопільській області.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У свою чергу, у ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з пунктами 1,4 ч.1.ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

За приписами п.1 ч.1.ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

У ч.2 ст.5 цього Закону зазначено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Аналогічна за змістом норма міститься в частині другій ст.331 ЦК України, якою визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в чинній станом на 16.10.2023 редакції) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015.

Частиною 2 статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

У ч.1 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наведено підстави, за наявності яких державний реєстратор зобов`язаний відмовити заявнику в державній реєстрації речового права. Серед визначених підстав для відмови у державній реєстрації прав, Закон містить такі підстави як:

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в чинній станом на 16.10.2023 редакції) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, як-от: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тощо.

Відповідно до п. 77 Порядку (у чинній, станом на 16.10.2023, редакції) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатацію та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції.

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.

Згідно з п. 78 Порядку державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію будинку, будівлі, споруди, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною такого будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі прийняття відповідного будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

У п. 79 Порядку зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Документ, що підтверджує присвоєння будинку, будівлі, споруді адреси, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі присвоєння відповідному будинку, будівлі або споруді, складовою частиною яких є такий об`єкт, адреси до застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді.

Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси. Дія цього абзацу не застосовується, якщо у відомостях про місце розташування земельної ділянки відсутні всі необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Відповідно до п. 80 Порядку державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Якщо у відомостях про адресу завершеного будівництвом об`єкта, передбаченого цим пунктом, відсутні необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, застосовуються пункти 77 або 79 цього Порядку.

Якщо у відомостях про завершений будівництвом об`єкт, передбачений цим пунктом, відсутні необхідні відомості про нерухоме майно, передбачені пунктом 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145; 2018 р., № 52, ст. 1827), застосовується пункт 77 цього Порядку в частині отримання відомостей про технічні характеристики завершеного будівництвом об`єкта.

Згідно з п. 80-1 Порядку у разі коли державна реєстрація права власності проводиться на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції, який до проведення такої реконструкції перебував у спільній власності, державному реєстратору подається письмова згода всіх співвласників закінченого будівництвом об`єкта на проведення його реконструкції.

У зв`язку з проведенням реконструкції закінченого будівництвом об`єкта вид спільної власності та розмір часток у праві спільної часткової власності залишаються незмінними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників. На підтвердження такої домовленості співвласників може бути надана письмова заява співвласників про визначення розміру часток, справжність підписів на якій засвідчується відповідно до Закону України Про нотаріат, або договір, укладений такими співвласниками відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 81 Порядку у разі коли право власності на закінчений будівництвом об`єкт відповідно до договору або закону набувається іншими особами, відмінними від замовника будівництва, або відповідно до договору набувається у спільну власність замовником будівництва та іншими особами, державному реєстратору подається відповідний договір, що передбачає набуття права власності на закінчений будівництвом об`єкт іншою особою, відмінною від замовника будівництва, або набуття права спільної власності замовника будівництва та іншої особи, чи у випадках, передбачених законом, інший документ, що підтверджує факт набуття права власності іншою особою, відмінною від замовника будівництва.

Якщо договір, за яким набувається право власності на закінчений будівництвом об`єкт іншими особами, відмінними від замовника будівництва, укладено не з відповідним замовником будівництва, державному реєстратору подаються договори, на підставі яких встановлюється послідовність переходу майнових прав на такий об`єкт від замовника будівництва до інших осіб та в подальшому до набувача права власності на закінчений будівництвом об`єкт.

У разі участі особи у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою завершеного будівництвом об`єкта, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування.

У разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

З огляду на викладене, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Суд зазначає, що датовану 06.12.2022 (07.12.2022) заяву керівника ТОВ "Поділля-Цукор" (підпис якого посвідчено нотаріально) про згоду третьої особи на вилучення з її користування на користь відповідача земельної ділянки, на якій знаходиться мийка, не реалізовано.

Більше того, третя особа сама 28.12.2022 уклала з Тернопільською міською радою (позивачем) договір оренди цієї земельної ділянки строком до 05.01.2061.

Суд у справі №921/657/24 зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці послідовно застосовує доктрину заборони суперечливої поведінки, яка ґрунтується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основу якої покладено принцип добросовісності, складовою якого є, зокрема, заборона суперечливої поведінки та заборона зловживання процесуальними правами. Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає в тому, щоб перешкодити стороні отримати переваги та вигоду від її недобросовісних дій.

Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своєї позиції, якщо її попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопеля). Під принципом естопеля розуміється неможливість суперечливої (непослідовної) поведінки, яка може проявлятися як в матеріальних правовідносинах, так і в судовому процесі. Найчастіше процесуальний естопель знаходить свій вияв під час оскарження судових рішень і може полягати в тому, що сторона радикально змінює свою правову позицію у справі в порівнянні з правовою позицію у суді попередньої інстанції. Юридичним наслідком принципу естопеля є втрата права, за захистом якого сторона звернулася до суду, в зв`язку з оцінкою судом фактичної поведінки сторони та її добросовісності.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також застосовував принцип "естопель", тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі ("Хохліч проти України", заява № 41707/98).

Відділ земельних ресурсів Тернопільської міської ради у листі №317/25 від 10.09.2024 зазначив про відсутність інформації щодо надання ТОВ "Дністер-Плюс" земельної ділянки для будівництва об`єкта містобудування.

Наявне у матеріалах реєстраційної справи свідоцтво № 19000035 від 25.01.2010 Інспекції ДАБК у Тернопільській області, було видано третій особі на засвідчення відповідності збудованого об`єкта (мийки за адресою вул. Микулинецька, 116 М у м. Тернополі) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 25.01.2010.

Зміст свідоцтва № 19000035 від 25.01.2010 містить інформацію про те, що відповідно до п. 18 "Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів", затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 08.10.2008 №923, "свідоцтво про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил" є підставою для укладення договорів про постачання на ці об`єкти необхідних для його функціонування ресурсів (води, газу, тепла, електроенергії), включення даних про цей об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на цей об`єкт.

Згідно з наведеним, мийка збудована у 2010 році на замовлення третьої особи, а не відповідача у справі.

Саме цей документ відповідач у 2023 році надав реєстратору разом із інвестиційним договором №01/08 від 04.08.2016, договором про організацію та проведення будівництва від 26.10.2017, меморандумом від 25.10.2017.

Проте, з огляду на дату складення свідоцтва та акта про готовність мийки до експлуатації - 25.01.2010, її будівництво не могло бути наслідком виконання вищезгаданих правочинів за 2016-2017 роки.

Наявний у матеріалах реєстраційної справи технічний паспорт від 22.06.2023 на приміщення мийки у характеристиках цього об`єкта вказує на проведення його реконструкції у 2018 році.

Передбачених законодавством доказів проведення реконструкції відповідачем не було надано ні реєстратору, а ні суду.

У листі №331/14 від 09.09.2024 Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повідомлено, що в управлінні відсутня інформація щодо об`єкта, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :11:003:0371 за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М.

Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради у листі №167/27 від 05.09.2024 зазначено, що ним не проводилась реєстрація вказаного об`єкта.

З урахуванням вищевказаних норм та п. 77 Порядку, за відсутності доказів реєстрації права власності на мийку за третьою особою (замовником її будівництва) у 2010 році, за відсутності у справі належних та допустимих доказів проведення її подальшої реконструкції (навіть на виконання меморандуму від 25.10.2017 та договору про організацію та проведення будівництва від 26.10.2017, укладених в рамках інвестиційного договору №01/08), за відсутності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси, з урахуванням абз. 4 п. 77 Порядку суд приходить до висновку, що зазначені в якості підстав для прийняття 16.10.2023 державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем на закінчений будівництвом об`єкт (мийку) документи не могли слугувати правовою підставою для вчинення державним реєстратором дій щодо реєстрації права власності на вказаний об`єкт, а також внесення до реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №52136347 за реєстраційним №040.

Матеріали справи не містять додатків до інвестиційного договору №01/08 від 04.08.2016, в рамках якого укладались меморандум від 25.10.2017 і договір про організацію та проведення будівництва від 26.10.2017, які б вказували на чіткий розподіл об`єктів, які б мали перейти у власність кожної з сторін цих договорів, як на підставу для реєстрації за відповідачем (відмінною особою від замовника будівництва) чи вказували на послідовність переходу майнових прав об`єкт (мийку), як на підставу для реєстрації права власності за відповідачем (відмінною особою від замовника будівництва) на цей об`єкт на підставі п. 81 Порядку.

Окремо слід зазначити, що реєстрація мийки за відповідачем здійснювалась не за його заявою встановленого зразка. В якості суб`єкта звернення до реєстратора вказано третю особу у справі - ТОВ "Поділля - Цукор".

Державна реєстрація проводиться з обов`язковою перевіркою документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, що не було зроблено під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 2 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

На підставі доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлено, що документи, які за чинним законодавством є необхідними для подання заявником з метою проведення державної реєстрації прав, не стали підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 040 та підставою для внесення запису №52136347 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер-Плюс" на закінчений будівництвом об`єкт, площею 32,8 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 116 М.

При цьому, як вбачається із наданих суду доказів, відповідачем вимоги п. 77 п. 81 Порядку не були виконані та відповідний перелік документів для здійснення державної реєстрації не був поданий.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, право власності за відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер-Плюс" на вказаний об`єкт зареєстровано безпідставно.

Тернопільська міська рада є власником земельної ділянки, на якій розміщена мийка площею 32,8 кв. м., яку на праві власності зареєстровано за відповідачем.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Зміст ст. 377 ЦК України вказує на те, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

У ч.1 ст. 120 ЗК України вказано, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Таким чином, після проведення оскаржуваної реєстрації, з урахуванням змісту ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, відповідач фактично, без будь-яких належних та законних підстав набув нове право на земельну ділянку площею 0,15 га за кадастровим номером :11:003:0371, що належить територіальній громаді Тернопільської міської ради.

У ч.ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Оскаржуваною реєстрацією виникли обставини, котрі за приписами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України порушують право позивача.

За змістом статтей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом.

У ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав (ч. 7 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділ в Державному реєстрі прав та/або вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження (п. 19 Порядку).

Судом у справі №921/657/24 встановлено відсутність підстав для реєстрації за відповідачем права власності на спірний об`єкт мийку.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що наявна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на спірний об`єкт порушує інтерес Тернопільської міської ради як власника землі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт з одночасним припиненням права власності на такий об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав, оскільки така вимога призведе до повернення того стану, який існував до порушення прав Тернопільської міської ради. Такі вимоги припинять виниклі у відповідача права на земельну ділянку згідно з ст. 120 ЗК України, адже позивачем вказана земельна ділянка не передавалась відповідачу, рішень щодо надання такої відповідачу не приймалось.

З урахуванням обставин, які склались у даній справі з`ясовано, що мийка збудована на замовлення третьої особи ТОВ "Поділля-Цукор" у 2010 році, якою право власності на вказаний об`єкт не зареєстровано.

Як на час реєстрації за відповідачем права власності на мийку, що знаходиться на земельній ділянці із кадастровим номером :11:003:0371, так і на момент вирішення спору, законним користувачем (орендарем) цієї ділянки є ТОВ "Поділля-Цукор" (третя особа у справі).

Матеріали справи не містять доказів того, що мийка є нерухомим майном та самочинним в розумінні ст.ст. 181, 376 ЦК України. ТОВ "Поділля-Цукор" не є стороною спору, оскільки за ним відповідна реєстрація не проводилась.

Тому, у даній справі нема підстав для дострокового повернення земельної ділянки відповідачем шляхом знесення мийки, як і визнання за позивачем права власності на неї, з урахуванням правових позиції, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №263/18985/19, №916/1174/22, №145/2047/16-ц.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 50,73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Скасувати рішення державного реєстратора від 16.10.2023 №69761558 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на закінчений будівництвом об`єкт мийку загальною площею 32,8 кв. м. по вул. Микулинецькій, 116 М у м. Тернополі за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс", з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт як на нерухомий та закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав.

2. Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" (46001, м. Тернопіль, бул. Тараса Шевченка, 11, ідентифікаційний код 30750378) на користь Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 34334305) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

3.Копію рішення направити: Тернопільській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю "Дністер - Плюс" до їх електронних кабінетів в системі "Електронний суд" ЄСІТС; Товариству з обмеженою відповідальністю Поділля Цукор (46005, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, буд. 116) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя І.П. Шумський