СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Харків Справа № 922/4223/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Здоровко Л.М.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вх.345Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 (повне рішення складено 27.01.2025, суддя Ємельянова О.О.) у справі №922/4223/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Куп`янськ", м.Київ,

про стягнення 259 158,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Куп`янськ" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 за електричну енергію за період з січня 2024 року по серпень 2024 року у сумі 181 929,94 грн, 3% річних у сумі 22 979,63 грн та інфляційні втрати у сумі 54 249,29 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у позові відмовлено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Куп`янськ" (01054, м. Київ, вул. Липинського В`ячеслава, буд. 14, оф. 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд 10, ):

- заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 року за електричну енергію за період з січня 2024 по серпень 2024 у сумі 181 929,94 грн. (на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ "Ощадбанк" НОМЕР_1 , МФО 351823);

- 3% річних у сумі 22 916,73 грн., інфляційні втрати у сумі 48 711,25 грн та судовий збір у розмірі 3 042,69 грн. (на п/р НОМЕР_2 в Фiлiя - Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823).

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 62,90 грн та інфляційних втрат у розмірі 5538,04 грн відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 17.02.2025 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" через підсистему "Електронний суд" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі № 922/4223/24 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 5 538,04 грн та судового збору у сумі 67,21 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь ПрАТ "Харківенергозбут" інфляційні втрати у розмірі 5 538,04 грн та судовий збір у сумі 67,21 грн, в іншій частині рішення залишити без змін; покласти витрати зі сплати судового збору на відповідача.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує, що, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції неправомірно встановив, що такі нарахування здійснені не вірно. Як зазначає скаржник, при розрахунку інфляційних втрат ПрАТ "Харківенергозбут" застосовує формулу S=N*(К-100)/100, де S сума індексу інфляції, N - сума простроченої заборгованості, К індекс інфляції, що в свою чергу не суперечить актам цивільного законодавства та не призводить до безпідставного збагачення кредитора.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4223/24; постановлено розглянути апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4223/24 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження); встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

13.03.2025 через підсистему "Електронний суд" Акціонерним товариством "Харківобленерго" подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 3182), в якому просить апеляційну скаргу ПрАТ "Харківенергозбут" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2024 у справі № 922/4223/24 задовольнити; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі № 922/4223/24 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 5 538,04 грн та судового збору у сумі 67,21 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь ПрАТ "Харківенергозбут" інфляційні втрати у розмірі 5 538,04 грн та судового збору у сумі 67,21 грн, в іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своєї позиції у справі вказує, що нарахування позивачем 3 % річних та суми інфляційних втрат відповідає обраній відповідачем Комерційній пропозиції № 6 для установ та організацій, які мають об`єкти, що утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, відповідно до якої визначено порядок розрахунків за договором №60320 від 01.01.2019, а також ст. 625 Цивільного кодексу України (даіл - ЦК України). Обраний позивачем метод визначення інфляційних втрат відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику учасників справи була направлена учасникам справи через підсистему "Електронний суд" до кабінету користувачів і доставлена - 24.02.2025 о 23:20 год.

Вказану ухвалу суду також було направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, а саме: 01054, вул. Липинського В`ячеслава, 14, оф. 3, м. Київ. Вказане поштове відправлення було повернуто на адресу суду з довідкою АТ "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Апеляційний суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 27.06.2023 у справі № 910/4473/21 (910/19757/21).

Відтак, судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи, направленні на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, а отримання відповідного судового рішення (ухвали суду апеляційної інстанції) залежало виключно від волевиявлення та дій самих учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 року Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268.

Позивач як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному "Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Як зазначає позивач, на виконання пункту 13 розділу XVII Закону під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбіт", Акціонерне товариство "Харківобленерго" - виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (частина 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов Договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно з пунктом 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заявиприєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до пункту 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Згідно з пунктами 4.12, 4.13 розділу IV Правил, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 10 Постанови визначено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами пункту 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку (АТ "Харківобленерго") та затверджуються Регулятором.

Дані про споживача передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Таким чином розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ "Харківобленерго".

Оскільки відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Куп`янськ" було фактично спожито електричну енергію. Договір вважається укладеним на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідач приєдналося до умов договору №60320 від 01.01.2019 року на умовах комерційної пропозиції для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення.

Пунктом 2.1. договору визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, a споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійсню інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснено споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.10. договору).

Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно о умов цього договору та пов`язаних із постачання електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Згідно з умовами пунктів 3, 4 Комерційної пропозиції від 01.01.2019 року для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, у якому зазначається сума до сплати за електричну енергію, у тому числі з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності в платіжному документі в реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії, зараховується споживачу на його особовий рахунок як попередня оплата за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладання сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. У разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем на поточній рахунок із спеціальним режимом використання.

Як зазначає позивач, згідно з переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію, а саме:

- за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 130 803,58 грн. Відповідачем за лютий 2022 року було спожито 52067 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 13.11.2023 року;

- за березень 2022 року на суму разом з ПДВ 129 689,65 грн. Відповідачем за березень 2022 року було спожито 44727 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 13.11.2023 року.

- за березень 2023 року на суму разом з ПДВ 568 566,37 грн. Відповідачем за березень 2023 року було спожито 229054 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2023 року було надано під підпис уповноваженій особі споживача. Строк оплати рахунку 19.04.2023 року;

- за квітень 2023 року на суму разом з ПДВ 36 070,61 грн. Відповідачем за квітень 2023 року було спожито 10997 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 17.05.2023 року;

- за травень 2023 року на суму разом з ПДВ 15 569,93 грн. Відповідачем за травень 2023 року було спожито 4183 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 15.06.2023 року;

- за червень 2023 року на суму разом з ПДВ 4 166,38 грн. Відповідачем за червень 2023 року було спожито 1078 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 19.07.2023 року;

- за липень 2023 року на суму разом з ПДВ 4 225,84 грн. Відповідачем за липень 2023 року було спожито 927 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 15.08.2023 року;

- за серпень 2023 року на суму разом з ПДВ 5 370,05 грн. Відповідачем за серпень 2023 року було спожито 1139 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 08.09.2023 року;

- за вересень 2023 року на суму разом з ПДВ 4 952,12 грн. Відповідачем за вересень 2023 року було спожито 985 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 09.10.2023 року;

- за жовтень 2023 року на суму разом з ПДВ 24 001,74 грн. Відповідачем за жовтень 2023 року спожито 3561 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 13.11.2023 року;

- за листопад 2023 року на суму разом з ПДВ 48 228,91 грн. Відповідачем за листопад 2023 року було спожито 6530 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 11.12.2023 року;

- за грудень 2023 року на суму разом з ПДВ 67 112,00 грн. Відповідачем за грудень 2023 року спожито 10101 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2023 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 16.01.2024 року;

- за січень 2024 року на суму разом з ПДВ 80 134,46 грн. Відповідачем за січень 2024 року було спожито 11400 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 09.02.2024 року;

- за лютий 2024 року на суму разом з ПДВ 29 427,73 грн. Відповідачем за лютий 2024 року було спожито 4895 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 12.03.2024 року;

- за березень 2024 року на суму разом з ПДВ 18 948,66 грн. Відповідачем за березень 2024 року було спожито 2841 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2024 року було надано під підпис уповноваженій особі споживача. Строк оплати рахунку 08.04.2024 року;

- за квітень 2024 року на суму разом з ПДВ 9 451,10 грн. Відповідачем за квітень 2024 року було спожито 1767 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2024 було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 08.05.2024 року;

- за травень 2024 року на суму разом з ПДВ 21 131,04 грн. Відповідачем за травень 2024 року було спожито 3574 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 18.06.2024 року;

- за червень 2024 року на суму разом з ПДВ 5 355,80 грн. Відповідачем за червень 2024 року було спожито 975 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 15.07.2024 року;

- за липень 2024 року на суму разом з ПДВ 6 195,49 грн. Відповідачем за липень 2024 року було спожито 838 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 08.08.2024 року;

- за серпень 2024 року на суму разом з ПДВ 11 285,66 грн. Відповідачем за серпень 2024 року було спожито 1651 кВт*год. згідно фактичних даних. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2024 року було відправлено засобами поштового зв`язку. Строк оплати рахунку 12.09.2024 року.

За твердженнями позивача, рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії за вказані періоди було відправлено засобами поштового зв`язку на адресу виконання договору (місцезнаходження об`єкта), а також на юридичну адресу споживача.

Також, позивач зазначає, що предметом розгляду є заборгованість за спожиту електричну енергію по договору № 60320 від 01.01.2019 за період з січня 2024 року по серпень 2024 року та станом на 01.09.2024 складає суму у розмірі 181 929,94 грн.

Водночас, заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 за період з лютого 2022 року по березень 2022 року, березень 2023 року по грудень 2023 року у сумі 1 038 757,18 грн підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1017/24, за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Куп`янськ".

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати електричної енергії за договором не виконав, позивач звершувався із відповідним позовом до суду.

Місцевий господарський суду справі № 922/4223/24, що розглядається, з огляду на положення ст.ст. 6, 11, 509, 530, 627-629, 691, 692, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", а також надані до матеріалів справи документа на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію за договором № 60320 від 01.01.2019 року, дійшов висновку про обґрунтованість заявленої суми боргу за період з січня 2024 року по серпень 2024 року у загальному розмірі 181 929,94 грн.

Крім основної заборгованості, судом задоволено вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з простроченням сплати основного боргу. Разом з тим, суд частково відмовив у задоволенні вказаних вимог з урахуванням висновку про невірність їх нарахувань у заявлений період часу.

Рішення Господарського суду Харківської області оскаржується і, відповідно, переглядається Східним апеляційним господарським судом лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат, нарахованих позивачем на встановлену судом суму боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам між сторонами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань в частині оплати за поставлений товар.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанцій в частині часткової відмови в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 5 538,04 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Отже, цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку. Таке зобов`язання в силу частини третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі акта цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, зокрема, суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 та інші).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначені ч.2 ст.625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Суд апеляційної інстанції враховує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (подібний висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику дефляція, то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

При цьому, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України судам належить визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання; дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі) та з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором.

Розглядаючи цю справу, суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач припустився прострочення зі сплати отриманої електричної енергії, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з відповідача 54 249,29 грн інфляційних втрат.

Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції, позивача в частині стягнення інфляційних втрат, виходив із того, що за наслідками власного розрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" з урахуванням правової позиції щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019 за заявлений позивачем період з січня 2024 року по липень 2024 року, та встановлено, що обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 48 711,25 грн. Суд першої інстанції також зауважив, що в іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України.

Як встановлено та зазначено вище, обов`язок відповідача сплатити вартість спожитої електричної енергії виникло на підставі договору.

З огляду на те, що судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наявність заборгованості за договором, а, отже, неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором обов`язків, тому у позивача в силу закону виникло право вимагати сплату, крім іншого, втрат від інфляції до повного виконання такого обов`язку (фактичного отримання таких коштів).

У справі № 922/4223/24, що розглядається, під час здійснення перевірки правильності нарахування заявленої до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат мав бути враховано період виникнення боргу (позивачем визначено період: лютий, березень 2022 року, березень 2023 року - грудень 2023 року, січень 2024 року квітень 2024 року), строк виникнення заборгованості зі сплати спожитої електричної енергії (строк оплати рахунків), заборгованість на останній день місяця, в якому закінчився строк оплати рахунку, та визначений позивачем період та загальний розмір нарахувань позивачем інфляційних втрат: січень 2023 року липень 2024 року (т.1, а.с. 6).

За визначений позивачем період часу індекс споживчих цін складав: січень 2024 року 100,4, лютий 2024 року 100,3, березень 2024 року 100,5, квітень 2024 року 100,2, травень 2024 року 100,6, червень 2024 року 102,2, липень 2024 року 100,0 (https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/2024/).

При цьому, колегія суддів, здійснивши перевірку здійсненого судом першої інстанції перерахунку заявлених до стягнення з відповідача на користь позивача сум інфляційних нарахувань з врахуванням висновків щодо методики розрахунку інфляційних втрат наведеної вище, приходить до висновку про його арифметичну правильність в сумі 48 711,25 грн та вірність встановлення періодів прострочення і сум прострочення, а також з урахуванням меж заявлених позовних вимог (нарахування здійснено за період січень 2023 року липень 2024 року).

В свою чергу, визначений позивачем в апеляційній скарзі порядок нарахування інфляційних втрат на суму заборгованість за визначений період часу дублює розрахунок, наданий під час розгляду справи судом першої інстанції. Апелянт не наводить в чому полягає невірність проведення судом перерахунку заявлених до стягнення сум з урахуванням визначених ним періодів та індексів споживчих цін за вказані періоди часу.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість посилань апелянта на розрахунок сум інфляційних витрат із застосуванням індексу споживчих цін за грудень 2023 року, з огляду на те, що в межах судової справи № 922/1017/24, судом вже було задоволено вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про стягнення із відповідача інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 за період з червня 2023 року по липень 2023 року, жовтень грудень 2023 року у сумі 10 941,00 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого господарського суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про стягнення інфляційних витрат за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 60320 від 01.01.2019 за електричну енергію за період з січня 2024 по серпень 2024 у сумі 48 711,25 грн.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції за результатами розгляду позовної заяви у справі у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України правомірно покладено витрати по сплаті судового збору на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Частинами 1, 2 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 4 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі апеляційного перегляду, правильне застосування норм матеріального права господарським судом, доводи позивача, суд апеляційної дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4223/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повна постанова складена 17.04.2025.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко