СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Харків Справа № 917/1615/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін у судове засідання апеляційну скаргу відповідача, за вх. №225 п/1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.01.25 (суддя Дмитро Сірош ) у справі № 917/1615/24

за позовом Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго", м.Горішні Плавні", Полтавська область,

до Проектного підприємства "Комсомольськпроект", вул. Строни, м.Горішні Плавні, Полтавська область,

про стягнення суми основного боргу, інфляційних та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне виробниче підприємство "Теплоенерго" звернулося з позовом до Проектного підприємства "Комсомольськпроект", в якому просило стягнути 109 683,24 грн основного боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії, 336,42 грн пені, 791,01 грн інфляційних та 282,41 грн - 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов індивідуального договору в частині своєчасного та в повному обсязі здійснення розрахунків за надані послуги з постачання теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.01.2025 у справі №917/1615/24 позов задоволено . Стягнуто з Проектного підприємства «Комсомольськпроект» на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» 109 683,24 грн основного боргу, 336,42 грн пені, 791,01 грн інфляційних, 282,41 грн - 3 % річних та 3 028,00 грн судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився , звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у справі , відмовити у позові .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок господарського суду є помилковим, прийнятим з невірним трактуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що упродовж 2022 2024 року - за період опалювального сезону листопад 2021 2024 року він самостійно розраховував, керуючись вимогами Наказу № 315 від 22.11.2018, обсяги теплової енергії на опалення окремого приміщення з транзитними мережами опалення, теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП, теплової енергії на загально-будинкові потреби опалення, теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях, за відповідними формулам Наказу №315 від22.11.2018 та перераховував на рахунок позивача суми, згідно з самостійно опрацьованим розрахунком розподілу обсягів теплової енергії.

Заявник вказує, що господарським судом не було досліджено факт пролонгації 01.01.2021 та дії договору №7 від 22.11.2016 до теперішнього часу. Також, на його думку, не було досліджено , що спірний договір регулюється Законом України "Про теплопостачання" та не регулюється Законом України "Про житлово-комунальні послуги" .

Апелянт зауважує також на наступному

- між позивачем та відповідачем не вважаються діючими індивідуальні спірні договори;

- нарахування позивачем відповідачу за обсяги теплової енергії проводились всупереч вимогам Методики, наказ № 315 від 22.11.2018 року;

- заборгованість в розмірі 109 683, 24 грн. не підтверджена первинними бухгалтерськими документами.

Посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020, у справі №922/1246/21 від 19.01.2022.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 справу №917/1615/24 передано для розгляду суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Склярук О. І., суддя Гетьман Р. А., суддя Россолов В. В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, витребувано матеріали справи з господарського суду.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надійшло.

Колегія суддів зауважила, що на час винесення даної ухвали, в Україні введено дію воєнного стану, а також особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, що може привести до подовження процесуальних строків розгляду справи.

Позивачем було надано до апеляційного суду відзив на означену апеляційну скаргу, зазначено щодо необґрунтованості викладених у ній доводів та підтримано оскаржене рішення господарського суду .

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Предметом господарської діяльності Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» згідно з пунктом 2.2 Статуту є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг споживачам міста Горішні Плавні з централізованого постачання гарячої води та опалення, укладення договорів із споживачами на постачання теплової енергії і гарячої води. Позивач є виконавцем житлово-комунальної послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води згідно з частиною 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями.

Згідно з пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 830 від 21.08.2019, пункту 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1182 від 11.12.2019 (далі Правила) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017зі змінами та доповненнями.

З пропозицією про укладання договору про надання послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті органу виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Також частиною 5 статті 13 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 зі змінами та доповненнями покладає саме на відповідача (споживача) обов`язок щодо своєчасного укладання договору про надання послуг. Це є не право відповідача, а його обов`язок.

Як зазначав позивач, відповідач не звертався до КВП «Теплоенерго» м.Горішні Плавні» у вказаний законодавством термін про вибір моделі договірних відносин та укладення відповідного договору. Отже, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води від 01.11.2021, які опубліковані на офіційному вебсайті позивача 01.10.2021 вважаються укладеними.

Відповідно до умов пункту 1 індивідуальних договорів про надання послуги від 01.11.2021, вони є публічними договорами приєднання, які встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово - комунальної послуги.

Згідно з Правилами, пунктом 4 індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Про факт надання послуги позивачем та отримання послуги відповідачем свідчать копії актів готовності будинку до опалювального періоду, розпорядження міського голови Горішньоплавнівської міської Ради Кременчуцького району Полтавської області про початок опалювального сезону/про відключення опалення, розрахунки споживання тепла за показниками лічильників, розрахунки споживання теплової енергії на опалення, актів приймання вузла обліку теплової енергії, актів зняття показників вузла комерційного обліку, часткова оплата послуг відповідачем.

КВП«ТЕ» м. Горішні Плавні» забезпечує послугами з постачання тепловою енергії на опалення та гарячої води, зокрема житловий будинок 4, по вул. Строни, м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області. Нежитлове приміщення відповідача загальної площі 176,6 метрів квадратних вбудоване до житлового п`ятиповерхового будинку 4, по вул. Строни, м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області.

Нежитлові приміщення площею 110,3 метрів квадратних належать відповідачу на праві приватної власності, про що свідчать копії договорів № 153, 199 купівлі - продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 27.12.2004 та 28.01.2014.

Нежитлові приміщення площею 66,3 метрів квадратних відповідач орендує відповідно до розпоряджень міського голови Горишньоплавнівської міської ради Полтавської області від 19.10.2015 та від 28.12.2016.

Нежитлові приміщення відповідача розташовані на першому поверсі будинку, тобто система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових так і в нежитлових приміщеннях будинку.

Як убачається з матеріалів справи, нарахування відповідачу за період листопад 2021 року - липень 2024 року здійснювались за послугу з постачання теплової енергії, за теплову енергію на загально будинкові потреби опалення, за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання гарячої води.

Будинок № 4 по вул. Строни м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області обладнано вузлом комерційного обліку (копії актів в матеріалах справи). Вузла розподільного обліку в приміщенні відповідача не має.

Згідно з Методикою розподілу, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (тепло лічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених на опалювальних приладах опалювальних приміщень, а в окремих випадках розрахункове.

Станом на 01.08.2024 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 109 683,24 грн, у зв`язку з неповною сплатою за послугу з постачання теплової енергії, за теплову енергію на загальнобудинкові потреби опалення, за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання гарячої води за період листопад 2021 року - липень 2024 року включно.

За цей період позивач нарахував 193 265,03 грн, відповідач сплатив - 83 581,79 грн.

Відповідно до пункту 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 виконавець надавав послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу у строки і на умовах, що визначені договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу гарячої води, спожитої у будинку, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119 VIII від 22.06.2017 зі змінами та доповненнями. Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) розподіляються на всіх споживачів. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється згідно з розділами 1, 3, 4, 5, 7, 9 Методики розподілу між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Рішеннями Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 293 від 26.10.2021 та № 213 від 12.09.2023 затверджені тарифи на теплову енергію та послугу з постачання теплової енергії (III група для потреб інших споживачів). Наказами КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» встановлені розміри плати за абонентське обслуговування за індивідуальними договорами про надання послуги та включає витрати виконавця на укладення договору про надання комунальної послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги, обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії та виконання інших функцій.

Згідно з пунктом 33 договорів про надання послуги від 01.11.2021 виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Як зазначав позивач, на виконання умов договорів позивач за період листопад 2021 року - липень 2024 року направив відповідачу засобами зв`язку «Ракутен Вайбер Мессенджер» рахунки на оплату послуг, в яких зазначав тарифи, послуги та їх розрахунок, згідно з чинним законодавством.

Проте відповідач не здійснив оплату послуг в повному обсязі.

Отже, заборгованість відповідача станом на 01.08.2024 складала 109 683,24 грн., що стало приводом для зверненням із позовом до господарського суду.

Згідно з пунктом 45 індивідуальних договорів від 01.11.2021 про надання послуги у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Розмір нарахованої пені відповідачу за період 01.03. 2024 11.09.2024 складає 336,42 грн. Також, за несвоєчасне здійснення платежів за період березень - серпень 2024 року позивач нарахував відповідачеві інфляційні втрати в розмірі 791,01 грн та 3 % річних за період з 01.03. 2024 - 11.09. 2024, що складає 282,41 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 830 від 21.08.2019, пункту 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1182 від 11.12.2019 (далі Правила) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями.

З пропозицією про укладання договору про надання послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проєкт відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті органу виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Також частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» №2633-IV від 02.06.2005 зі змінами та доповненнями покладає саме на відповідача (споживача) обов`язок щодо своєчасного укладання договору про надання послуг. Це є не право відповідача, а його обов`язок.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до КВП «Теплоенерго» м.Горішні Плавні» у визначений законом термін про вибір моделі договірних відносин та укладення відповідного договору.

Отже, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11. 2021 та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води від 01.11.2021, які опубліковані на офіційному вебсайті позивача 01.10.2021 вважаються укладеними.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України від 14.05.2015 № 417-VІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зі змінами та доповненнями власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною першою статті 5 зазначеного Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України від 14.05.2015 № 417-VІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Отже, система опалення та гарячого водопостачання відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, тобто є спільною власністю всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Отже, відповідач є співвласником багатоквартирного житлового будинку.

Власні та орендовані нежитлові приміщення відповідача загальною площею 176,6 м. кв вбудовані в житловий будинок з централізованим опаленням по вул. Строни, 4 м. Горішні Плавні Полтавської області.

Нежитлові приміщення площею 110,3 метрів квадратних належать відповідачу на праві приватної власності, про що свідчать копії договорів № 153, 199 купівлі - продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 27.12.2004 та 28.01.2014. Нежитлові приміщення площею 66,3 метрів квадратних відповідач орендує згідно з розпорядженням міського голови Горишньоплавнівської міської ради Полтавської області від 19.10.2015, 28.12.2016. Нежитлові приміщення відповідача розташовані на першому поверсі будинку, тобто система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.

Тариф по відповідним категоріям застосовується виключно із призначення приміщення, тому підстави для застосування тарифу категорії «населення» для нарахування за послугу з постачання теплової енергії відповідачу відсутні.

Як убачається з наданих розрахунків, нарахування відповідачу за період листопад 2021 року - липень 2024 року здійснювались за послугу з постачання теплової енергії на приміщення, теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу у строки і на умовах, що визначені договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо, частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Відповідно до пункту 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 01.11.2021 виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції ) в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу гарячої води, спожитої у будинку, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119VIII від 22.06.2017 у зі змінами та доповненнями. Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються відповідно до Методики розподілу Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано - прибудованих або прибудованих приміщень а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розрахунки наданих послуг відповідачу були здійснені на підставі наявних у позивача копій документів на опалювальну площу нежитлового приміщення ПП «Комсомольськпроект».

Апеляційний суд установив, що при розрахунках споживання теплової енергії позивач за період листопад 2021 року - квітень 2022 року правомірно застосовував положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 за № 315 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954; за період листопад 2022 року липень 2024 року застосовував положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 за № 315 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 за № 358, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2022 за № 93/37429.

Водночас, відповідач за період надання послуг (листопад 2021 року - липень 2024 року) не спростував факт надання послуг та частково здійснив оплату позивачу за надані послуги в сумі 83 581,79 грн чим підтвердив надання послуг та приєднання до публічного договору.

Позивач направляв рахунки на оплату послуг засобами зв`язку «Ракутен Вайбер Мессенджер», в яких є інформація про дію публічного договору. Отже, відповідач був інформований про дію публічного індивідуального договору з виконавцем послуг та з нарахуваннями.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020 наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. За своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про правомірне задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 109 683,24 грн.

Заперечення відповідача апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані та безпідставні з огляду на наступне.

За змістом ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017р. зі змінами та доповненнями учасниками відносин у сфері житлово - комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Відповідно до вимог Закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати послуг в повному обсязі.

Те, що апелянт протягом дії індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води вважав, що він повинен сплачувати послуги за тарифами для категорії «населення», надавав відповідні письмові заперечення позивачу та надав до господарського суду не є підставою вважати, що нарахування послуг позивачем було здійснено всупереч Методики розподілу наданих послуг.

Що стосується відсутності в матеріалах справи первинних документів позивача про надання послуги, порушення порядку надання рахунків на оплату послуг відповідачу, то апеляційний суд зазначає, що рахунок на оплату (рахунок-фактура) послуг представляє собою документ, спрямований на надання інформації. Він служить для інформування покупця про товари, роботи або послуги, які доступні для оплати.

У цьому документі містяться наступні дані:

- кількість одиниць товару або

- обсяг виконаних робіт, вартість (ціну) кожної окремої позиції, загальну суму, яку необхідно оплатити, валюту розрахунку.

Рахунок сам по собі не створює юридичних зобов`язань для жодної зі сторін, він надає додаткову інформацію сторонам угоди, але не є юридично обов`язковим документом для здійснення операцій. Первинні документи в матеріалах справи - це документи, які підтверджують надання послуг індивідуальним споживачам за адресою: вул. Строни, буд. 4, м. Горішні Плавні, Кременчуцького р-ну Полтавської області .

Позивач, також просив стягнути із відповідача пеню у розмірі 336,42 грн за період 01.03. 2024 11.09. 2024, у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з пунктом 45 індивідуальних договорів від 01.11.2021 про надання послуги у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, апеляційний суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним, тому суд першої інстанції вірно задовольнив позов в частині стягнення пені в розмірі 336,42 грн за період 01.03. 2024 11.09. 2024.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачеві за несвоєчасне здійснення платежів за період березень - серпень 2024 року інфляційні втрати в розмірі 791,01 грн та 3 % річних за період 01.03. 2024 - 11.09. 2024, що складає 282,41 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат апеляційний ссуд дійшов висновку, що він є арифметично правильними, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

За зазначених вище обставин, доводи заявника апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків господарського суду у даній справі.

Протилежного у межах справи апелянтом не доведено, з матеріалів не вбачається.

Ураховуючи викладене , апеляційний суд вважає законним та ґрунтовним оскаржене рішення господарського суду .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України»; вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип,пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Названий Суд також зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України).

Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст. 276 ГПК України)

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відповідача, за вх. №225 п/1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.01.25 у справі № 917/1615/24 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Полтавської області від 15.01.25 у справі №917/1615/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов