УХВАЛА

17 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 917/1942/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 (судді: Гребенюк Н. В. (головуюча), Слободін М. М., Шутенко І. А.,) і рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 (суддя Тимощенко О. М.) у справі

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука,

про стягнення 918 087,39 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Полтавської області рішенням від 22.01.2025, яке Східний апеляційний господарський суд постановою від 18.03.2025 залишив без змін, частково задовольнив позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" у цій справі, а саме стягнув з Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука 788 293, 54 грн основного боргу, 65 304, 22 грн пені, 20 420, 50 грн 3% річних, 43 519, 09 грн інфляційних втрат.

Не погодившись із вказаними рішеннями, Комунальне некомерційне медичне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду для розгляду касаційної скарги у справі № 917/1942/24 визначено колегію суддів у складі: Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А. (підтверджується відповідним протоколом від 04.04.2025).

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги у контексті оскаржуваних судових рішень у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у наведеному складі дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3 028 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, оскільки ціна позову у цій справі становить менше п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 514 000,00 грн станом на 2024 рік), то у розумінні положень ГПК України судові рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню лише у разі наявності випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справ з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховний Суд зазначає, що у вказаному пункті унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких та наведенням відповідних цим випадкам обставин, судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути предметом касаційного оскарження. При цьому тягар доказування наявності таких випадків покладається на скаржника.

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені п. п. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

У поданій касаційній скарзі підставами для оскарження рішень судів попередніх інстанцій Комунальне некомерційне медичне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука визначає приписи п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України та п. п. "а", "б" і "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Скаржник стверджує, що дана справа має виняткове для нього значення, а також стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наразі відсутня усталена практика щодо стягнення заборгованості по тарифах, які були підвищені всупереч мораторію, що створює правову невизначеність для всіх учасників правовідносин. Крім того наполягає, що він позбавлений можливості спростувати обставини, що встановленні оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

Проте, оцінивши наведені скаржником аргументи, Верховний Суд не вважає їх такими, що дають підстави для відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою з огляду на те, що:

(1) у постанові від 26.09.2024 у справі № 917/1389/23 суд касаційної інстанції вже вирішив питання права, яке скаржник піднімає у касаційній скарзі у справі № 917/1942/24, однак незгода скаржника з наявним висновком Верховного Суду не свідчить про те, що встановлений у п.п. "а" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України виняток продовжує існувати;

(2) випадок можливості касаційного оскарження, передбачений п.п. "б" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України обумовлює наявність розгляду іншої справи, в якій сторона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями. Скаржник не обґрунтував та належним чином не довів, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями, проте не свідчить, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими рішеннями, при розгляді іншої справи;

(3) оцінка судом "винятковості значення справи" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Таку "винятковість" для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Загальне ж твердження скаржника про те, що справа має виняткове для нього значення не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення п.п. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

За викладеного, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію п. п. "а", "б" і "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, а відтак умов допуску цієї справи до касаційного оскарження скаржником не дотримано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

При цьому, варто враховувати, що використання судом касаційної інстанції оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 і рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За цим, керуючись статтями 2, 17, 163, 232, 234, 287, 293, 314 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" м. Кременчука на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 і рішення Господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.