ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/921/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ»

03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 30,

до Дочірнього підприємства «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги»

07335, Київська область, Вишгородський район, село Демидів,

про стягнення збитків

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх.№2566 від 09.04.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Дочірнього підприємства «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» про стягнення збитків.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань зі складання податкових накладних у господарських операціях за договором оренди майна між сторонами, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості включення сум сплаченого ним ПДВ до податкового кредиту, що призвело до спірних збитків.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 1 частини 5 цієї статті малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень.

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» заявлені до стягнення збитки у сумі 19174,26 грн., отже, дана справа є малозначною в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2024 позовну заяву (вх.№2566 від 09.04.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Дочірнього підприємства «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» про стягнення збитків прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/921/24.

Ухвала Господарського суду Київської області від 17.04.2024 надіслана сторонам за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" та доставлена до їх електронних кабінетів 18.04.2024.

У підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№4962/24 від 09.05.2024).

У підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь відзив (вх.№5191/24 від 16.05.2024).

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

26.05.2019 між Дочірним підприємством «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» (надалі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі орендар) укладено договір оренди №25-05/19 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування колісний транспортний засіб марки КРАЗ 65053, автокран > 20 Т, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Оренда плата визначається на підставі незалежної оцінки та за домовленістю сторін складає: колісний транспортний засіб марки КРАЗ 65053, автокран >20 Т, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 3520,00 грн в місяць з ПДВ (пункт 3.1. договору).

03.06.2019 сторони підписали акт приймання-передачі в оренду майна, яким засвідчено факт передачі орендарю орендованого майна.

31.12.2021 на підставі акта приймання-передачі машини Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» повернуто Дочірньому підприємству «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» рухоме майно.

На підтвердження надання орендодавцем послуг оренди машини, на виконання умов договору, між сторонами складено акти здачі-приймання робіт (надання послуг), копії яких долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором №25-05/19 від 26.05.2019, до вартості орендної плати було включено 20% ПДВ, оскільки позивач та відповідач є платниками ПДВ, а саме: акт №ОУ-0000411 за червень 2019 року від 30.06.2019 на суму 586,67 грн, акт №ОУ-0000473 за липень 2019 року від 31.07.2019 на суму 583,15 грн, акт №ОУ-0000516 за серпень 2019 року від 31.08.2019 на суму 581,40 грн, акт №ОУ-0000600 за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 585,47 грн, акт №ОУ-0000668 за жовтень 2019 року від 31.10.2019 на суму 589,57 грн, акт №ОУ-00000727 за листопад 2019 року від 30.11.2019 на суму 590,16 грн, акт №ОУ-0000810 за грудень 2019 року від 31.12.19 на суму 588,98 грн, акт №ОУ-0000033 за січень 2020 року від 31.01.2020 на суму 590,15 грн, акт №ОУ-0000073 за лютий 2020 року від 29.02.2020 на суму 588,38 грн, акт №ОУ-0000100 за березень 2020 року від 31.03.2020 на суму 593,09 грн, акт №ОУ-0000125 за квітень 2020 року від 30.04.2020 на суму 597,83 грн, акт №ОУ-0000160 за травень 2020 року від 31.05.2020 на суму 597,83 грн, акт №ОУ-0000175 за червень 2020 року від 30.06.2020 на суму 600,83 грн, акт №ОУ-0000218 за липень 2020 року від 31.07.2020 на суму 597,22 грн, акт №ОУ-0000255 за серпень 2020 року від 31.08.2020 на суму 596,03 грн, акт №ОУ-0000326 за вересень 2020 року від 30.09.2020 на суму 599,01 грн, акт №ОУ-0000375 за жовтень 2020 року від 31.10.2020 на суму 605,00 грн, акт №ОУ-0000416 за листопад 2020 року від 30.11.2020 на суму 612, 87 грн, акт №ОУ-0000468 за грудень 2020 року від 31.12.2020 на суму 618,38 грн, акт №ОУ-0000028 за січень 2021 року від 31.01.2021 на суму 626,42 грн, акт №ОУ-0000088 за лютий 2021 року від 28.02.2021 на суму 632,68 грн, акт №ОУ-0000130 за березень 2021 року від 31.03.2021 на суму 643,44 грн, акт №ОУ-0000170 за квітень 2021 року від 30.04.2021 на суму 647,94 грн, акт №ОУ-0000208 за травень 2021 року від 31.05.2021 на суму 656,37 грн, акт №ОУ-0000264 за червень 2021 року від 30.06.2021 на суму 657,68 грн, акт №ОУ-0000301 за липень 2021 року від 31.07.2021 на суму 658,34 грн, акт №ОУ-0000338 за серпень 2021 року від 31.08.2021 на суму 657,02 грн, акт №ОУ-0000369 за вересень 2021 року від 30.09.2021 на суму 664,90 грн, акт №ОУ-0000409 за жовтень 2021 року від 31.10.2021 на суму 670,89 грн, акт №ОУ-0000452 за листопад 2021 року від 30.11.2021 на суму 676,25 грн, акт №ОУ-0000509 за грудень 2021 року від 31.12.2021 на суму 680,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не було складено та зареєстровано жодної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором оренди №25-05/19 від 26.05.2019, внаслідок чого позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 19174,26 грн, яку і заявлено за позовом у цій справі як збитки, що завдані відповідачем позивачу, які заявлені до стягнення.

За результатом оцінки поданих суду доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з таких підстав.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно до частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до пункт 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає, при цьому, зважаючи на загальний принцип змагальності сторін господарського судочинства (пункт 4 частини 3 статті 2, стаття 13 Господарського процесуального кодексу України) наявність перших трьох елементів складу господарського правопорушення має довести позивач, тоді як відсутність вини, з огляду на встановлену Цивільним кодексом України презумпцію винного заподіяння шкоди, має довести відповідач.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Позивач зазначає, що відповідачем не було складено та зареєстровано жодної податкової накладної в ЄРПН за договором, внаслідок чого позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 19174,26 грн.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Враховуючи вказані норми Податкового кодексу України на відповідача як платника податків покладено обов`язок з реєстрації податкових накладних з дати вчинення господарської операції, беручи до уваги, що до суми вартості оренди за договором включено суму податку на додану вартість.

Як встановлено судом, між сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на підтвердження наданих та отриманих послуг з оренди рухомого майна за договором.

До вартості орендної плати включено 20% ПДВ, оскільки позивач та відповідач є платниками ПДВ, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором оренди №25-05/19 від 26.05.2019. Всього сума ПДВ за вказаним договором оренди становить 19174,26 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, податкові накладні не було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідачем під час розгляду справи не спростовано, доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи зазначені приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач мав законне очікування про виконання відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, реєстрація яких надавала позивачу право на отримання податкового кредиту у розмірі 19174,26 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №925/17/18.

При цьому, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 14.07.2023 року у справі №927/593/22 зазначено, що наявність вини відповідача щодо нереєстрації в ЄРПН податкових накладних презюмується та не підлягає доведенню позивачем (подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі № 910/12930/18, від 21.09.2021 у справі № 910/1895/20, від 18.10.2022 у справі № 922/3174/21).

Відповідач не навів належних доводів та не надав доказів на спростування наявності його вини у тому, що ним не зареєстровані податкові накладні щодо спірних господарських операцій, не заперечуючи неподання спірних податкових накладних, відповідач стверджує про відсутність його вини тим, що ним не порушені правила складання та реєстрації податкових накладних (оскільки податкові накладні не складались), що спростовується вищевикладеними висновками суду про те, що у спірних правовідносинах складання податкових накладних було обов`язковим, відтак, правила складання та реєстрації податкових накладних відповідач порушив, з урахуванням закінчення строку, протягом якого відповідач міг би подати відповідні податкові накладні, отже, відповідачем порушені граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6 статті 196 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

З урахуванням пункту 198.6 статті 196 Податкового кодексу України, судом встановлено, що позивач втратив право на внесення податкового кредиту у сумі 19174,26 грн, що підтверджує факт отримання останнім збитків на цю суму, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на обов`язковість наявності акту перевірки суд вважає необґрунтованими, оскільки, згідно із статтею 201 Податкового кодексу України, проведення перевірки не є підставою для включення платником податків (покупцем) сум податку до складу податкового кредиту. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.06.2023 у справі №914/2524/21.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначено, що у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних, ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.

Судом також не беруться до уваги посилання відповідача на те, що порушення ним порядку оформлення та реєстрації податкових накладних не позбавляло позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту, оскільки згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначено, що Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом в ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Під час розгляду даної справи судом також врахований правовий висновок, що викладений у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №910/155/23, про те, що відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН, внаслідок чого один контрагент був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, є протиправною поведінкою іншого контрагента.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, оскільки позивачем доведені об`єктивна та суб`єктивна сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та понесеними позивачем збитками у розмірі 19174,26 грн, а відповідачем не спростована наявність його вини.

Зважаючи на вказане, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, відтак, відповідач має відшкодувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання позову.

Проте, суд зазначає, що за частиною 3 статтею 6 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позов подано в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".

На підставі платіжної інструкції № 5943 від 09.04.2024 за подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, тобто, без урахування коефіцієнту 0,8, відтак, у більшому розмірі, ніж встановлено законом (переплата складає 605,60 грн).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд може повернути за клопотанням позивача переплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн, проте, за відсутності такого клопотання, питання повернення судового збору не вирішується судом, решта судового збору у розмірі 2422,40 грн відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Судові витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн, що вказані позивачем у позовній заяві як попередні, не розглядаються судом, оскільки позивачем зазначено, що докази щодо них позивачем будуть подані пізніше.

Судові витрати відповідача залишаються за відповідачем.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх.№2566 від 09.04.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Дочірнього підприємства «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» про стягнення збитків задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ШРБУ №100 «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» (07335, Київська область, Вишгородський район, село Демидів, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСТ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» (03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 30, ) 19174,26 грн (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири гривні двадцять шість копійок) збитків, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18.04.2025.

Суддя С.О. Саванчук