ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2025 Справа № 914/1166/25

Суддя Манюк П.Т., розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявника: Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», м. Львів,

до боржника: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів,

за вимогою про стягнення 5 047, 43 грн

встановив:

Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» звернулося в Господарський суд Львівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 5 047, 43 грн за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2020 № 2-6-2-3-3372.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини 2 статті 150 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, а саме у заяві повинно бути зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Суд звертає увагу, що у нього відсутня можливість перевірити та підтвердити те, що ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю та є фізичною особою-підприємцем, оскільки заявником не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Окрім цього, перевіривши інформацію з ЄДРПОУ щодо ФОП ОСОБА_1 , суд отримав декілька результатів та згідно з якими один з таких ФОПів було припинено.

Пунктом 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

При поданні заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 302, 80 грн. Згідно з ч. 2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

1. Відмовити Львівському комунальному підприємству «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2020 № 2-6-2-3-3372 заборгованості в розмірі 5 047, 43 грн та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.