УХВАЛА

15 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2737/23

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Васьковський О. В. - головуючий, Бенедисюк І.М., Вронська Г. О., Дроботова Т. Б., Кібенко О. Р., Малашенкова Т. М., Пєсков В. Г., Рогач Л. І., Чумак Ю. Я.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024

у складі судді Жельне С.Ч.,

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024

у складі колегії суддів: Терещенко О. І., Плахов О. В., Тихий П. В.,

у справі № 922/2737/23

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (далі - ПрАТ "Харківська ТЕЦ - 5", відповідач) 206 001 803 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року, 4 903 407,30 грн 3% річних та 26 736 351,52 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2023, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2024 скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, а справу № 922/2737/23 направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

За результатом нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 07.08.2024, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024, у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" відмовлено з підстав недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Суди попередніх інстанцій в ухвалених у цій справі рішеннях серед іншого зазначали наступне:

- наданими до матеріалів справи доказами позивачем не доведено обсяги фактично відібраного відповідачем природного газу у спірному періоді;

- акти наданих послуг з транспортування, розподілу природного газу, залучені позивачем до матеріалів справи, не можуть слугувати належними і допустимими доказами визначення обсягів природного газу при щомісячній компенсації у розумінні частини третьої статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", яка прямо передбачає визначення таких обсягів саме на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем;

- акти приймання-передачі природного газу у листопаді, грудні 2016 року за типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", судами не прийняті до уваги, оскільки такий договір між відповідачем та НАК "Нафтогаз України" не укладався та не виконувався;

- постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 28.04.2017 № 615, яка набрала чинності з 07.05.2017, зокрема, внесено зміни до глави 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, згідно з якими алокація обсягів газу у квітні 2017 року повинна була здійснюватися саме АТ "Укртрансгаз", як оператором газотранспортної системи, адже після набрання чинності вищезгаданими змінами до Кодексу газотранспортної системи оператори газорозподільних систем таку функцію вже не виконували;

- спожитий відповідачем у листопаді-грудні 2016 року природний газ, був використаний для виробництва електричної енергії (власних потреб), а не теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, населенню, виробництва теплової енергії для релігійних організацій;

- станом на квітень місяць 2017 року між відповідачем та НАК "Нафтогаз України" були чинними договори постачання природного. Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази розподілу загального спожитого відповідачем у квітні 2017 року обсягу природного газу за категоріями використання на виконання умов укладених з НАК "Нафтогаз" договорів в межах строку їх дії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені доводи

АТ "Укртрансгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у даній справі, а матеріали справи № 922/2737/23 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, а саме:

- суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували частину другу статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22 та від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19;

- наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини третьої статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у взаємозв`язку з главою 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та главою 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, зокрема стосовно того, що обсяги природного газу, вказані в частині другій статті 8 вищезгаданого Закону, визначаються саме на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем;

- суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2025 справу № 922/2737/23 з касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно до частини другої статті 302 ГПК України з підстав необхідності відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.06.2020 у справі № 910/2663/19.

Згідно з наведеними в ухвалі від 04.03.2025 мотивами, в обґрунтування підстав для відмови у позові АТ "Укртрансгаз" суди першої та апеляційної інстанцій, окрім недоведеності позивачем обсягу природного газу, спожитого відповідачем за квітень 2017 року, вказували на те, що з урахуванням змін до Кодексу газотранспортної системи, внесених постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, зокрема, до глави 3 розділу XII цього Кодексу, алокація обсягів газу у квітні 2017 року повинна була здійснюватися не оператором газорозподільних систем, а позивачем, як оператором газотранспортної системи, на якого відповідний обов`язок покладено з 28.04.2017.

На підставі вищенаведених положень Кодексу газотранспортної системи та частини третьої статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що обсяги природного газу для компенсації у квітні 2017 року мають визначатися на підставі алокації оператора газотранспортної системи, оскільки після набрання чинності змінами до названого Кодексу оператори газорозподільних систем таку функцію вже не виконували.

Здійснюючи касаційне провадження у справі № 922/2737/23, колегією суддів встановлено, що у постанові від 18.06.2020 у справі № 910/2663/19 Верховний Суд (судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності), зазначив, що за змістом пункту 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (у редакції, чинній з 28.04.2017) алокація обсягів природного газу по точці входу до ГТС здійснюється оператором ГТС з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці, та, відповідно, дійшов висновку про те, що з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з ГТС покладено на АТ "Укртрансгаз".

Колегія суддів не погодилася з таким висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного у постанові 18.06.2020 у справі № 910/2663/19 та вважає за необхідне відступити від вказаного висновку з огляду на наступне.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначає Закон України "Про ринок природного газу".

В силу приписів статей 4, 22, 33, 41 Закону України "Про ринок природного газу" державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства, зокрема, затвердження Регулятором кодексу газотранспортної системи та кодексу газорозподільних систем.

Постановами НКРЕКП (Регулятором) від 30.09.2015 № 2493 та № 2494 затверджено Кодекс газотранспортної системи та Кодекс газорозподільних систем.

Кодексом газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016 № 84 від 26.01.2017) визначено, що:

- алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

- у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу (пункт 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу).

В пункті 6 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016 № 84, від 26.01.2017) визначено терміни, в які алокація обсягів природного газу, зроблена оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, газовидобувним підприємством, оператором газосховища або прямим споживачем має бути передана оператору газотранспортної системи. Зокрема, фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця, а скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) алокація обсягів природного газу для віртуальних точок входу та виходу з/до газорозподільної системи має здійснюватись відповідно до положень глав 1, 2 цього розділу, якщо інше не передбачено цією главою.

Пунктом 2 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) визначено, що оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу щодо всіх споживачів (у тому числі щодо побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільної системи, та їх точок комерційного обліку, яким оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи. Оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу з розбивкою по всіх замовниках послуг транспортування, для яких були підтверджені номінації/реномінації на транспортування для віртуальної точки входу з газорозподільної системи та для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016 № 84, від 26.01.2017) детальні правила алокації обсягів природного газу (визначення фактичного об`єму/обсягу споживання чи передачі природного газу за відповідний період), яку повинен здійснювати оператор газорозподільної системи щодо споживачів на віртуальних точках входу/виходу з/до газорозподільної системи, установлюються в Кодексі газорозподільних систем.

Пунктами 4, 5 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) передбачено, що оператор газорозподільної системи інформує відповідно до положень пункту 6 цієї глави оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, взятого з його газорозподільної системи споживачами, з розбивкою між замовниками послуг транспортування (їхніми ЕІС-кодами), тобто суб`єктам, які постачають природний газ до газорозподільної системи, з урахуванням фактичних обсягів природного газу, які були подані в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направлених на віртуальну точку входу з газорозподільної системи. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи відповідно до положень пункту 6 цієї глави інформує оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи, та направленого на віртуальну точку входу з газорозподільної системи, з розбивкою між замовниками послуг транспортування. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки входу з газорозподільної системи.

В пункті 6 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) визначені строки, в які оператор газорозподільної системи надає оператору газотранспортної системи інформацію про алокацію обсягів природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направленого на віртуальну точку входу від газорозподільної системи. Зокрема, фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця. Скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця. Якщо скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, перевищують сумарні підтверджені номінації за відповідний місяць, то відповідна різниця відноситься на небаланс відповідного оператора газорозподільної мережі.

Кодексом газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначено, що алокація - це визначення фактичного обсягу (об`єму) природного газу по об`єкту споживача за певний розрахунковий період відповідно до вимог розділу VI цього Кодексу (підпункт 1 пункту 4 глави 1 розділу І).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно з пунктами 2, 3 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) для визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача. Період, за який по об`єкту споживача визначається фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація), є календарний місяць.

Пунктом 5 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) передбачено, що на підставі звіту споживача (дистанційних даних) про спожиті об`єми природного газу, визначені комерційними вузлами обліку, або на підставі зміненого режиму нарахування по об`єкту споживача Оператор ГРМ забезпечує:

1) визначення загального об`єму споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період з урахуванням передбачених цим Кодексом (договором розподілу природного газу) регламентних процедур щодо визначення об`ємів споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація);

2) переведення визначеного загального об`єму споживання (розподілу / постачання) природного газу в одиниці енергії (обсяг) відповідно до розділу XV цього Кодексу;

3) складення акта приймання-передачі природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період із зазначенням величини об`єму (м куб.) та обсягу (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) споживання (розподілу) природного газу та передавання його споживачу;

4) передавання даних Оператору ГТС про фактичний об`єм (м куб.) та обсяг (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача у порядку, визначеному Кодексом ГТС (підтвердження алокації).

Відповідно до пункту 6 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначений Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передається Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для включення в місячний баланс природного газу по ГТС і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615 затверджені зміни до постанови від 30.09.2015 № 2493 "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи".

В пункті 3 вказаної постанови від 28.04.2017 № 615 визначено, що ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр", крім абзацу двадцять третього підпункту 1 пункту 7 Розділу ІІ Змін до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, який набирає чинності з 01.07.2017.

Опублікування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615 в газеті "Урядовий кур`єр" було здійснено 06.05.2017.

Постанова НКРЕКП від 28.04.2017 № 615 не містить застереження про надання її положенням зворотної дії в часі, що узгоджується з приписами частини другої статті 5 Цивільного кодексу України.

Внаслідок внесених змін до Кодексу газотранспортної системи змінилось розуміння поняття алокація, та суб`єктів її здійснення.

Так, відповідно до Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (підпункт 3 пункт 5 глави 1 розділу І).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Пунктом 2 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) оператор газотранспортної системи при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на: даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу; даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи; даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача; даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації.

У пункті 1 глави 2 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) передбачено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) в точках виходу до газорозподільних систем оператори відповідних газорозподільних систем зобов`язані подавати оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (у тому числі побутовим споживачем), об`єкти якого підключені до газорозподільної системи та якому (його точкам комерційного обліку) оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи. Також визначено терміни, в які вищезгадана інформація подається за формою оператора газотранспортної системи, яка погоджена з Регулятором. Зокрема, фактичні обсяги споживання газу за попередній газовий місяць подаються до 8-го числа наступного місяця, а скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, визначені по відповідних замовниках послуг транспортування з урахуванням заходів, впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця.

В ухвалі про передачу даної справи на розгляд об`єднаної палати колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила про те, що з вищенаведених норм як Кодексу газотранспортної системи, так і Кодексу газорозподільних систем вбачається, що на період квітень місяць 2017 року здійснення алокацій обсягів природного газу щодо споживачів було покладено на операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ), а останні (оператори ГРМ) таку інформацію (фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за попередній газовий місяць) передавали оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця (до 08.05.2017).

Натомість згідно зі змінами, внесеними до Кодексу газотранспортної системи постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, з 07.05.2017 (дата набрання чинності вказаною постановою) здійснення алокацій обсягів природного газу по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) було покладено на оператора газотранспортної системи, який здійснював відповідні алокації на підставі поданої операторами газорозподільних систем (операторами ГРМ) інформації про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем.

Оскільки обов`язок здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи покладено на оператора газотранспортної системи (АТ "Укртрансгаз") лише з 07.05.2017, а до вказаної дати такий обов`язок був покладений на операторів газорозподільних систем (операторів ГРМ), у разі здійснення алокацій операторами газорозподільних систем за квітень місяць 2017 року та передання відповідної інформації оператору газотранспортної системи до 06.05.2017, такі дії слід вважати вчиненими належним суб`єктом.

Питання дати покладення обов`язку на оператора газотранспортної системи із здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи має суттєве значення для учасників ринку природного газу, та, відповідно, розгляду спорів між ними, адже від правильності такого визначення (правильності застосування розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615) залежить вирішення спорів, в яких постає питання щодо здійснення алокацій за квітень 2017 року.

У справі № 922/2737/23 позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, у тому числі за квітень 2017 року, з посиланням на приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", який набрав чинності 30.11.2016 (далі - Закон №1730-VIII).

29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон № 1639-IX), яким внесено зміни до Закону № 1730-VIII, зокрема, його статтю 8 доповнено частиною другою.

У подальшому Законом України від 29.07.2022 № 2479-IX "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (далі - Закон № 2479-IX) частину другу статті 8 Закону № 1730-VIII викладено у новій редакції та доповнено статтю 8 частинами третьою та четвертою у відповідних редакціях.

Отже, відповідно до частин 2, 3 статті 8 Закону № 1730-VIII (в редакції, чинній станом з 19.08.2022) підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість: відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів; послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19 зазначив, що відібрання підприємствами обсягів природного газу з ГТС без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора ГРС та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора ГТС. Тобто в такому випадку відбувається надання оператором ГТС послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу ГТС). Разом з цим витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами у порядку, передбаченому частиною другою статті 8 Закону 1730-VIII.

Зважаючи на вказану позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, витрати АТ "Укртрансгаз" на закупівлю природного газу, відібраного відповідачем (підприємством у розумінні частини другої статті 8 Закону № 1730-VIII) без номінацій протягом, зокрема, квітня місяця 2017 року, повинні компенсуватись відповідачем у порядку, передбаченому частиною другою статті 8 Закону № 1730-VIII.

У той же час, частина третя статті 8 Закону № 1730-VIII унормовує питання визначення обсягів природного газу спожитих відповідними підприємствами, а саме, різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Тобто, за основу (як доказ) приймаються алокації/звіти операторів газорозподільних систем.

При цьому, ані Закон № 1730-VIII, ані Закон № 1639-IX, ані Закон № 2479-IX не містять застереження про надання їх положенням, в тому числі щодо суб`єкта здійснення алокації, зворотної дії в часі, що узгоджується з приписами частини другої статті 5 Цивільного кодексу України.

Передаючи дану справу на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначала про те, що визначення суб`єкта здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи, у тому числі за період квітень місяць 2017 року, потрібно здійснювати з урахуванням положень Кодексу газотранспортної системи у відповідних редакціях. Як наслідок, від правильності визначення належного суб`єкта залежить вирішення даного спору, в якому постає питання щодо здійснення алокацій за квітень 2017 року (питання щодо доказів на підтвердження обсягів фактично спожитого природного газу відповідачем у вказаний період).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначила про необхідність відступу від висновку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 18.06.2020 у справі № 910/2663/19, про те, що з урахуванням приписів розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (у редакції, чинній з 28.04.2017) з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на оператора газотранспортної системи (АТ "Укртрансгаз").

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття до розгляду справи № 922/2737/23 об`єднаною палатою з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

З наведеного слідує, що передумовами для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, зокрема, є наявність відповідного висновку щодо застосування норми права, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, а також те, що вказаний висновок має бути зроблений саме у подібних правовідносинах.

Процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів необхідно звернутися до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

Відповідно до пунктів 25?27, 32, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) для цілей застосування приписів процесуальних законів подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-проміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші ? додатковими.

Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, потрібним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування потрібно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за потреби, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, ? також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність потрібно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Як вбачається з матеріалів справи № 922/2737/23, предметом розгляду у ній є позов АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" заборгованості у загальному розмірі 237 641 561,82 грн, яка включає в себе компенсацію вартості відібраного без номінацій за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року природного газу, а також 3% річних та інфляційні втрати, нараховані позивачем на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Позовні вимоги у справі № 922/2737/23 обґрунтовані тим, що позивач (АТ "Укртрансгаз") є особою, яка до 31.12.2019 виконувала функції оператора газотранспортної системи (далі - ГТС). Відібрання обсягів природного газу без номінацій призводить до негативного небалансу та необхідності відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі оператором ГТС. Вказані витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу мають бути компенсовані підприємствами, які відібрали і використали природний газ без номінацій відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Спірні обсяги природного газу, відібрані відповідачем за період листопад-грудень 2016 року та квітень 2017 року, підпадають під дію положень статті 8 вищезгаданого Закону (з урахуванням змін, внесених Законами №1639-ІХ та № 2479-IX).

В свою чергу у справі № 910/2663/19 розглядався позов АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості у загальній сумі 537133137,03 грн, яка складається із суми боргу відповідача за послуги балансування обсягів природного газу, наданих позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору транспортування природного газу для врегулювання негативних балансів у період із січня 2016 року по травень 2016 року, а також нараховані суми 3% річних та інфляційних втрат.

Заявлені у справі № 910/2663/19 позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умов укладеного з позивачем договору транспортування природного газу не сплатив вартість наданих позивачем послуг у сумі 443 560 169,72 грн, чим порушив умови пункту 9.4 договору та положення пункту 4 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

З наведеного вбачається, що по суті позовні вимоги у справах № 922/2737/23 та № 910/3663/19 обґрунтовані з посиланням на обставини надання АТ "Укртрансгаз" послуг балансування. Водночас, на відміну від справи № 922/2737/23, спір у справі № 910/3663/19 виник у зв`язку з порушенням/неналежним виконанням відповідачем (замовником) своїх договірних зобов`язань перед позивачем (оператором) з оплати послуг балансування, надання яких позивачем прямо передбачено в договорі та обумовлено виникненням у відповідача негативного місячного небалансу і не врегулюванням відповідачем цього небалансу відповідно до Кодексу ГТС.

Натомість між позивачем і відповідачем у справі № 922/2737/23 відсутні договірні відносини (укладений договір), зокрема щодо постачання природного газу, і підставою для стягнення суми боргу виступає саме Закон № 1730-VIII, яким передбачено здійснення компенсації закуплених оператором ГТС обсягів природного газу.

За встановленими у справах № 922/2737/23 та № 910/3663/19 обставинами, позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості, яка виникла за різні періоди. До того ж, редакція статті 8 Закону № 1730-VIII, з посиланням на яку обґрунтовані позовні вимоги у справі № 922/2737/23, взагалі не існувала на час ухвалення Касаційним господарським судом постанови у справі № 910/2663/19.

Наведене у сукупності свідчить про те, що вищезгадані справи не є подібними ані за підставами і предметом позовів, ані за правовим регулюванням правовідносин сторін.

Окрім наведеного, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що законодавством України чітко і однозначно визначено порядок і строки набрання чинності законами та підзаконними актами.

Постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615 затверджені зміни до постанови від 30.09.2015 № 2493 "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи", які набували чинності з дня, наступного за днем опублікування цієї постанови в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (крім абзацу двадцять третього підпункту 1 пункту 7 Розділу ІІ Змін до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, який набирає чинності з 01.07.2017).

Оскільки опублікування постанови НКРЕКП від 28.04.2017 № 615 в газеті "Урядовий кур`єр" було здійснено 06.05.2017, то вищезгадані зміни до Кодексу ГТО набули чинності саме з 07.05.2017, про що вказано в ухвалі суду про передачу даної справи на розгляд об`єднаної палати.

Законодавством не передбачено застосування відповідних нормативно-правових актів до того, як вони набули чинності (тобто вступили в силу).

Відтак, у даному конкретному випадку, умови і строки набрання чинності постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, а відповідно і затвердженими в ній змінами до Кодексу ГТО, наведені безпосередньо у названій постанові, тому темпоральне застосування відповідної редакції Кодексу ГТС є чітко визначеним і зрозумілим.

Обов`язок надання правової кваліфікації відносинам сторін покладено саме на суд, який виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, має визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу jura novit curia (подібний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

З огляду на викладене Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вважає, що підстава для передачі цієї справи, передбачена частиною другою статті 302 ГПК України, не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим справа № 922/2737/19 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 підлягає поверненню відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Справу № 922/2737/23 з касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 повернути на розгляд відповідної колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Васьковський

Судді І. Бенедисюк

Г. Вронська

Т. Дроботова

О. Кібенко

Т. Малашенкова

В. Пєсков

Л. Рогач

Ю. Чумак