cправа № 916/407/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Баранець О.М., Кондратова І.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 916/407/24 Господарського суду Одеської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ"
до Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради"
про зобов`язання вчинити певні дії.
Товариство з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом, в якому просило зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" прийняти проектну документацію та супровідні документи, розроблені Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. Проект" на виконання договору на виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації від 24.04.2023 № 08-0423.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2024 у справі № 916/407/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024, позов задоволений повністю.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2025 касаційне провадження у справі № 916/407/24 за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 916/407/24 з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 916/407/24 залишено без змін.

У відзиві на касаційну скаргу позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в загальній сумі 1 050,00 доларів США та зазначав, що докази на підтвердження таких витрат буде надано протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

При прийнятті постанови від 08.04.2025 Верховним Судом розподіл судових витрат щодо витрат на професійну правничу допомогу не здійснювався.

09 квітня 2025 року на адресу Суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" на свою користь суму витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із представництвом у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у господарській справі № 916/407/24, в розмірі 43 417,50 грн.

Також 09 квітня 2025 року на адресу Суду надійшло клопотання Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначає, що позивачем не надано щомісячних звітів про надання правової допомоги та підтвердження оплати за дані звіти з боку Клієнта як передбачено пунктами 3.2.3, 3.5 Договору про надання правничої допомоги від 13.06.2023 № 108; на виконання пункту 3.4.1 вказаного договору позивачем не надано підтвердження факту оплати за актом прийому-передачі наданої правової допомоги, тому заявником не дотримано приписів частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України; заявником зазначається, що ним готувався відзив на касаційну скаргу та досліджувалась касаційна скарга 6 год в період з 10.03.2025 по 19.03.2024 (9 днів), що є неспівмірно завищеним з боку заявника, так як доводи, які зазначені у відзиві повністю дублюють позицію висвітлену як у відзиві на позов у першій інстанції, так й відзиві на апеляцію в другій інстанції. Тобто для заявника не було необхідності витрачати стільки часу та днів для складання відповідного документу, тим більше, що позивачем використано позицію, що дублюється зі справою № 916/19/24; заявником зазначається, що ним було витрачено 1 год участі в судовому засіданні. Проте, згідно з протоколом відеоконференції № 4324476 від 08.04.2025 початок відеоконференції 13-36, а закінчення 13-56. Тобто судове засідання відбулось за 20 хвилин, а тому посилання заявника на те, що воно було 1 годину є необґрунтованим. Водночас представником заявника в тривалість судового засідання включено час очікування судового засідання, яке було призначене на 12:10. Не надано доказів, що він з 12:10 перебував в режимі відеоконференції; заявником не зазначено конкретно чого позбавлений позивач та на що він мав справедливе та законне очікування у правовідносинах з відповідачем, та конкретно які негативні наслідки отримала сторона; позивачем не доведено доказами, як саме постраждала його ділова репутація та де у змісті позовних вимог вбачається звинувачення сторони в недобросовісності; позивачем не доведено, яким чином дана судова справа вплинула на можливість брати участь в публічних закупівлях та яким доказами це підтверджено; представник заявника повністю ототожнює ціну своїх послуг незалежно від виду цих послуг. Тобто, як написання документа, так й відвідування судових засідань тарифікується заявником тотожно. Також відповідач зазначає, що проаналізувавши ринок цін по Україні на вартість адвокатських послуг за годину, середня вартість послуг коливається від 30 до 50 (доларів США) при тому такі ціни наявні й в місті Києві. Тобто, заявником в цілому завищено вартість своїх послуг витрачену за годину. Відповідач звертає увагу, що він є неприбутковим та лікарняним закладом охорони здоров`я, єдиним онкологічним закладом охорони здоров`я на всьому півдні України. Відповідно, така значна сума стягнення може негативно вплинути на нормальне функціонування закладу у зв`язку з відсутністю коштів у кошторисі на подібні видатки.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Норми статті 59 Конституції України встановлюють, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статті 131-2 Конституції України, статті 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги), витрати на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги (такий висновок викладено в додатковій ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 43 417,50 грн в суді касаційної інстанції надало:

- договір про надання правничої допомоги від 13.06.2023 № 108 (надалі - Договір), укладений між Адвокатським об`єднанням «АС Лігал» (надалі - АСЛ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" (надалі - Клієнт). За умовами пунктів 1.1-1.3 Договору Клієнт доручає, а АСЛ приймає на себе зобов`язання надати за гонорар правову допомогу у порядку та на умовах, визначених Договором. Під правовою допомогою у Договорі розуміється багатоаспектна, різна за змістом, обсягом та формами діяльність, що може включати, зокрема, але не виключно: консультації, роз`яснення, складання договорів, меморандумів, позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва в усіх без винятку установах та організаціях будь-якої форми власності, судах, органах місцевого самоврядування незалежно від форми власності та підпорядкування. Вибір форми надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тобто Клієнта. Форма може обиратися на власний розсуд АСЛ у разі доцільної необхідності застосування відповідної форми з метою досягнення очікуваного результату, якого бажає Клієнт та виконання предмету та умов Договору належним чином. Форма та об`єм надання правової допомоги, а також порядок формування гонорару, передбачено додатком № 1 до Договору. Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору порядок формування гонорару, порядок та обсяг надання правової допомоги, погодинна ставка за надання правової допомоги, визначені сторонами на договірній основі і викладені у додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Гонорар розраховується на підставі витрачених годин для надання правової допомоги, кількість яких помножуються на погодинну ставку, що передбачена в додатку № 1 до Договору.

- додаткову угоду від 19.01.2024 № 2 до Договору, відповідно до умов якої сторони додатково визначили форму та вартість надання правової допомоги, а також порядок формування гонорару: надання правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта в господарському спорі у справі № 916/19/24 (вартість послуг - 150,00 дол. США на год.); надання правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта в господарському спорі про зобов`язання Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" вчинити певні дії, а саме, прийняти проектну документацію в межах договору № 08-0423 від 24.04.2023 (вартість послуг - 150,00 дол. США на год.). Погодинна ставка - 150,00 дол. США на год. (пункт 1). Оплата здійснюється в національній валюті - гривні, сума якої відповідає встановленим платежам виходячи з показників «середнього курсу продажу» долара США, визначеного на веб-сайті http://minfin.com.ua/currency/banks/ на момент складання звіту про надану правову допомогу (пункт 2). Строк оплати - 90 днів з моменту підписання акта прийому-передачі наданої правової допомоги (пункт 3). Порядок та умови надання послуг з супроводу господарської діяльності Клієнта, крім вказаних в цій додатковій угоді послуг, регулюють додатком № 1 до Договору (пункт 4);

- звіт про надану правову допомогу від 08.04.2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «АС Лігал» у період з 09.01.2025 по 08.04.2025 включно виконало наступні дії з представництва Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду під час розгляду господарської справи № 916/407/24, у відповідності до Договору: аналіз змісту касаційної скарги, написання та направлення відзиву на касаційну скаргу, дата - 10.03.2025-19.03.2025, виконавець - Фірсов В.Д., час - 6 год.; участь у судовому засіданні в Касаційному господарському суді (з урахуванням очікування судового засідання), дата - 08.04.2025, виконавець - Фірсов В.Д., час - 1 год. Всього - 7 год;

- детальний опис обсягу та розрахунок вартості правової допомоги, в якому зазначено вид послуг, період, час, які ідентичні звіту про надану правову допомогу від 08.04.2025. також зазначено договірний курс на дату складання звіту про надану правову допомогу - 41,35 грн за 1 долар США та те, що загальна вартість послуг складає 43 417,50 грн (6 202,50 грн (вартість погодинної ставки) * 7 (кількість годин);

- акт прийому-передачі наданої правової допомоги за Договором від 08.04.2025, відповідно до якого у період з 09.01.2025 по 08.04.2025 включно АСЛ надав, а Клієнт отримав правову допомогу згідно з Договором щодо представництва інтересів Клієнта в Касаційному господарському суді у справі № 916/407/24, вартість послуг становить 1 050,00 доларів США, що за визначеним сторонами у Договорі курсом становить 43 417,50 грн. Клієнт претензій до АСЛ за якістю, кількістю і термінами виконання фактично наданих послуг не має;

- рахунок на оплату № 9 від 08.04.2025;

- роздруківку сторінки веб-сайту щодо курсу долара США в банках України.

Крім того, в матеріалах справи наявні ордер на надання правничої (правової) допомоги серій ВН № 1280650, виданий Адвокатським об`єднанням «АС Лігал» адвокату Фірсову В.Д. на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" на підставі Договору.

Отже Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ", згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такий висновок щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21 зазначено, що Суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Суд враховує, що правова позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору в судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а адвокат Фірсов В.Д. надавав правову допомогу позивачу у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже, як обґрунтовано зазначено відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

До того ж, Суд враховує, що представник позивача у суді касаційної інстанції приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке тривало 20 хв., що, відповідно, не потребувало витрат на транспорт, часу на доїзд до приміщення суду і очікування тощо (див. додаткові постанови Верховного Суду від 05.11.2024 у справі № 27/55(914/536/23), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24).

Щодо доводів відповідача, викладених у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, про те, що позивачем не надано щомісячних звітів про надання правової допомоги та підтвердження оплати за дані звіти з боку Клієнта як передбачено пунктами 3.2.3, 3.5 Договору, а також те, що на виконання пункту 3.4.1 Договору позивачем не надано підтвердження факту оплати за актом прийому-передачі наданої правової допомоги, Суд зазначає, що пунктом 3 Додаткової угоди від 19.01.2024 № 2 до Договору сторони визначили, що строк оплати становить 90 днів з моменту підписання акта прийому-передачі наданої правової допомоги, який підписано 08.04.2025, і, відповідно, на момент розгляду Судом строк оплати його не настав. Крім того, як визначено у пунктах 3.2.1, 3.2.2 Договору не направлення звітів та/або рахунків АСЛ, у зазначений у пункті 3.2 строк, не є фактом неналежного виконання останнім даного Договору та підставою для його розірвання або закінчення. АСЛ має право направляти зведені звіти про надання правової допомоги та/або рахунки за звітний період, що перевищує 1 місяць та більше. До того ж Суд вважає за необхідне заначити, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відтак, відсутність доказів сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" за надану професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Отже, врахувавши результати розгляду справи у суді касаційної інстанції, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом касаційної скарги Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" у даній справі у Верховному Суді, а також надані заявником документи, заперечення відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення, беручи до уваги те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, Суд дійшов висновку про стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" (місцезнаходження: 65055, Одеська обл., м. Одеса, вул. Нежданової, 32; ідентифікаційний код 02008342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" (місцезнаходження: 65009, Одеська обл., м. Одеса, пров. Світлий, 3; ідентифікаційний код 35931274) 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 916/407/24.

3. В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "В.С. ПРОЕКТ" про ухвалення додаткового рішення відмовити.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.М. Баранець

І.Д. Кондратова