ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Справа № 915/307/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

розглянувши без виклику сторін

справу № 915/307/24

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство",50053, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Мусоргського, 15;

поштова адреса: 36014, м.Полтава, а/с/ 6; e-mail: ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСИГНАЛ-КР", вул. Шевченка, 59-А, м. Миколаїв; ел. пошта: ;

про стягнення 272160 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" пред`явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Науково-виробниче підприємство (НВП) "ПРОМСИГНАЛ-КР" у порядку ч. 2 ст. 693 ЦК України грошових коштів у сумі 272160 грн. ? попередньої оплати, з посиланням на неналежне виконання ТОВ НВП "ПРОМСИГНАЛ-КР" зобов`язань за укладеним між сторонами у спрощений спосіб договором купівлі-продажу.

У позовній заяві також викладено вимогу про стягнення з ТОВ НВП "ПРОМСИГНАЛ-КР" грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 27.03.2024 відкрито провадження в даній справі і визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цією ж ухвалою, зокрема, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України ? п?ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відзиву на позов, встановлено відповідачу строк для подання заперечень, з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відповіді на відзив. При цьому, визначено провести розгляд справи №915/307/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану.

Ухвала суду від 27.03.2024 направлена відповідачу засобами поштового зв`язку та згідно рекомендованого повідомлення, поштове відправлення повернуто на адресу суду 08.05.2024 із зазначенням причин повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою суду від 22.05.2024 повторно направлено ухвалу суду від 27.03.2024 на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСИГНАЛ-КР" з відміткою судова повістка.

Ухвала суду від 22.05.2024 направлена відповідачу засобами поштового зв`язку та згідно рекомендованого повідомлення, поштове відправлення повернуто на адресу суду 14.06.2024 із зазначенням причин повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17; від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням (правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, Суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19; від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20).

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

В рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

В рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про вжиття необхідних та достатніх заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як зазначає позивач у позові, в серпні 2022 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСИГНАЛ-КР" була досягнута домовленість щодо постачання ТОВ «НВП "ПРОМСИГНАЛ-КР" на адресу ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» товару, а саме «стик ізолюючий ТУ У 35.2-3:2008», в кількості 30 комплектів, загальною вартістю 388800,00 грн.

В матеріалах справи міститься копія Рахунку-фактури №РФ-000003 від 29.08.2022, яка містить інформацію щодо товару - стик ізолюючий ТУ У 35.2-3:2008, в кількості товару - 30 комплектів, загальною вартістю - 388800,00 грн., постачальник - ТОВ "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСИГНАЛ-КР", одержувач - ТОВ "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство". Рахунок-фактура № РФ-000003 від 29.08.2022 містить умову щодо передплати: передплата 70% - 272160,00 грн.

05.09.2022 ТОВ "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" сплатило на користь ТОВ "ПРОМСИГНАЛ-КР" грошові кошти у сумі 272160,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 3953 від 05.09.2022 ( з призначенням платежу: «передплата за стик ізолюючий зг. рах-факт №РФ-000003 від 29.08.2022).

За твердженням позивача, надання Рахунку-фактури із зазначенням інформації щодо товару та здійснення передоплати за товар, за своєю сутністю є договірними відносинами з купівлі-продажу, тобто, свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань.

29.11.2023 ТОВ "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" направило на адресу ТОВ "ПРОМСИГНАЛ-КР" вимогу № 13/358, копія якої міститься в матеріалах справи, в якій повідомляє, що станом на 27.11.2023 поставка товару з боку ТОВ "ПРОМСИГНАЛ-КР" не виконана та вимагає в строк до 16.12.2023 виконати поставку та передачу замовнику передплаченого згідно рахунку-фактури №РФ-000003 від 29.08.2022 товару за адресою: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тильги, 17.

За твердженнями позивача, викладеними у позові, вимога залишилась без відповіді та задоволення. Передплачений товар не був поставлений.

03.01.2024 ТОВ "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" направило на адресу ТОВ "ПРОМСИГНАЛ-КР" вимогу №13/372 від 03.01.2024 про повернення передплати в розмірі 272160,00 грн. в строк до 15.01.2024.

Направлення вимоги № 13/358 та вимоги №13/372 на адресу відповідача позивач підтвердив надавши до позовної заяви копії наступних документів: накладних, квитанцій та описів вкладення у цінний лист.

Як вказує позивач у позовній заяві, станом на день подання позову до суду грошові кошти в розмірі 272160,00 грн. позивачеві не повернуті, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 272160,00 грн. за договором поставки, укладеного між сторонами у спрощений спосіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ст. 11 ЦК України).

Статтями 202 та 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами вчиняються у письмовій формі.

За приписами ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 ЦК України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, фактом виставлення відповідачем позивачу рахунку - фактури №РФ-000003 від 29.08.2022 (в якому зазначено асортимент товару, кількість та вартість товару) та сплати позивачем відповідачу 70% передплати за товар, згідно платіжного доручення №3953 від 05.09.2022, сторони вчинили конклюдентні дії по укладенню договору купівлі-продажу (поставки) товару у спрощений спосіб. До вказаних відносин застосовуються норми права, що регулюють питання купівлі-продажу та виконання зобов`язань.

Статтею 265 ГК України регламентовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України). Положеннями ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вона підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судом встановлено, що між сторонами укладено господарський договір поставки у спрощений спосіб.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач сплативши відповідачу 70% передплати за товар у розмірі 272160,00 грн., згідно платіжного доручення №3953 від 05.09.2022, на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №РФ-000003 від 29.08.2022, виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання щодо поставки позивачу передплаченого товару не виконав.

Матеріали справи не містять доказів припинення зобов`язання відповідача з передачі товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Доказів передачі товару чи повернення позивачу грошових коштів на суму 272160,00 грн. у матеріалах справи не міститься.

Отже, оскільки на час прийняття рішення відповідач не здійснив поставку товару та не повернув позивачу 272160,00 грн. попередньої оплати, то вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати є обґрунтованою, доведеною.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

З урахуванням викладеного, витрати позивача на оплату позовної заяви судовим збором належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236- 238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ПРОМСИГНАЛ-КР" (вул. Шевченка, 59-А, м. Миколаїв; код 43654385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське Промислово-Транспортне підприємство" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Мусоргського, 15; код 31366355) грошові кошти у сумі 272160,00 грн., а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 4082,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Коваль