ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 квітня 2025 року м. Черкаси справа № 925/1113/24

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від стягувача Андрійко Є.Л. адвокат,

від боржника Шевченко Ю.В. самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси заяву представника Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз від 01 квітня 2025 року про розстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»

про стягнення 1 410 317, 27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 170-ЕЕ-2023 від 28.12.2023 у розмірі 1 410 317,27 грн: 1 200 021,02 грн основний борг, 150 777,41 грн пеня, 16 421,56 грн три проценти річних, 43 097,28 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2025 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України 1 200 021,02 грн основного боргу, 16 421,56 грн три проценти річних, 43 097,28 грн інфляційні втрати, 15 114,48 грн судового збору. У решті позову відмовлено.

27 березня 2025 року на виконання рішення Господарський суд Черкаської області видав наказ із строком пред`явлення до виконання по 26.02.2028.

01 квітня 2025 року до суду надійшла заява від Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз про розстрочення виконання судового рішення у справі № 925/1113/24, у якій представник просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 12 грудня 2024 року.

В обґрунтування заяви боржник зазначив, що в 2023 році останній став жертвою рейдерського захоплення, що суттєво вплинуло на діяльність і фактично підірвало стабільну роботу товариства. Так шляхом протиправного внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника боржника, Денисова Т. О. разом з іншими особами почала, за відсутності будь-яких правових підстав, розпоряджатися активами товариства. Як наслідок АТ "Черкасигаз" було зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 29.11.2023 №2226). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/10024/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024, визнано протиправним та скасовано реєстраційний запис від 29.09.2023 о 20:10:16 за №093001179, згідно з яким в ЄДР були відображені відомості, що керівником АТ "ЧЕРКАСИГАЗ" з 25.09.2023 є Денисова Тамара Олексіївна. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі № 320/16011/24, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 було, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.11.2023 №2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ". Основним джерелом доходів АТ «Черкасигаз» є господарська діяльність з розподілу природного газу в межах території ліцензованої діяльності. Зараз АТ «Черкасигаз» відновлює свою діяльність у сфері розподілу природного газу в межах міста Черкаси та Черкаської області. Однак, процес відновлення та стабілізації потребує певного часу, у зв`язку АТ «Черкасигаз» зіткнулось з тимчасовими фінансовими труднощами. Товариство робить все можливе для погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», у зв`язку із чим повідомляє суду, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Представник боржника стверджує, що на даний час на банківському рахунку боржника недостатньо грошових коштів для виконання судового рішення, що підтверджується банківськими виписками за період з 24.03.2025 по 31.03.2025 з яких вбачається, що залишки коштів компанії є обмеженими і не дозволяють здійснити повний розрахунок із заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Представник боржника пояснив, що накладення арешту на рахунки АТ «Черкасигаз» в умовах фінансових труднощів лише ускладнить виконання зобов`язань і погіршить здатність товариства виконувати поточні операції. Такий крок паралізує роботу товариства та призведе до негативних наслідків для його функціонування, що в кінцевому результаті не сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 квітня 2025 року розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 17 квітня 2025 року.

16 квітня 2025 року представник стягувача через систему Електронний суд подав заперечення на заяву представника Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз про розстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування заперечень представником стягувача зазначено, що на підтвердження скрутного матеріального становища боржник посилається на те, що на даний час на його банківському рахунку недостатньо грошових коштів для виконання судового рішення, що підтверджується банківськими виписками за період з 24.03.2025 по 31.03.2025. Однак, банківські виписки за період з 24.03.2025 по 31.03.2025, тобто всього за 8 календарних днів, не можуть бути доказом відсутності грошових коштів у боржника. На думку представника стягувача належними доказами відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, зокрема є довідки з банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час, інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва, тощо), проте, такі докази боржником не надані.

В судовому засіданні представник боржника підтримав подану ним заяву про розстрочення виконання рішення суду, просив її задовольнити, представник стягувача заперечив проти задоволення заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду, просив відмовити у її задоволенні з підстав викладених у запереченні.

Вступна та резолютивна частина ухвали долучені до матеріалів справи після її проголошення.

Дослідивши заяву представника боржника про розстрочення виконання судового рішення та наявні у справі докази в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2 вказаної постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК (у відповідній редакції), ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Враховуючи, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11- рп/2012); для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів чи наявність інших обставин; обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення та оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін; виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Норма статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про розстрочення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, питання про розстрочення виконання рішення повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін. А тому під час розгляду заяви про розстрочення рішення мають бути досліджені та оцінені доводи та заперечення як стягувача, так і боржника. Важливо також дотримуватися розумного строку розстрочення.

З матеріалів заяви представника боржника судом встановлено, що на підтвердження скрутного матеріального становища боржник посилається на те, що на даний час на його банківському рахунку недостатньо грошових коштів для виконання судового рішення, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2024 рік та банківськими виписками за період з 24.03.2025 по 31.03.2025, тому про розгляді заяви судом враховано наступну судову практику.

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно незадовільний фінансовий стан підприємства, неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим не може бути ризиком іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі №910/15430/16, від 27.04.2018 у справі №910/313/17 та від 02.05.2018 у справі №910/3816/16.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2018 № 906/434/17 «є безпідставним твердження відповідача про те, що балансом (звіт про фінансовий стан) за 1 півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство є збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччі 2017 році, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності».

Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі № 813/8842/13-а зробив висновок, що «збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення»

В силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Подані докази мають бути належними, допустимими, достовірними, вірогідними (ст. 76-79 ГПК України).

Боржником не підтверджено відповідно до положень статей 73, 74, 76-79 ГПК України існування виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять його неможливим. За наведених обставин, враховуючи, що розстрочення виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права стягувача, дотримуючись балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Черкасигаз від 01 квітня 2025 року про розстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 квітня 2025 року.

Суддя О.В.Чевгуз