ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"24" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1318/25

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 8В , код 42094646) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства «Комунальне господарство «Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради (08335, Київська обл., Бориспільський р-н, село Іванків, вулиця Центральна, будинок 2-А, код 35705969) 62217,90 грн боргу за договором № 420038901 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства «Комунальне господарство «Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради 62217,90 грн боргу за договором № 420038901 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

В заяві про видачу судового наказу місцезнаходження боржника вказано як: АДРЕСА_1 . Однак як вбачається з відомостей, що містяться у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Комунального підприємства «Комунальне господарство «Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради є: 08335, Київська обл., Бориспільський р-н, село Іванків, вулиця Центральна, будинок 2-А.

Також, з інформації, що міститься в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що найменуванням боржника є: Комунальне підприємство «Комунальне господарство «Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради, тоді як заявником у заяві про видачу судового наказу вказано: Комунальне підприємство «Комунальне господарство Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради.

Отже заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неповні найменування та місцезнаходження боржника.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

У заяві про видачу судового наказу заявником суперечливо викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Заявник посилається на те, що в травні 2021 р. боржнику було виставлено рахунок № від 31.08.2022 р., отже заявник стверджує, що виставив боржнику рахунок раніше, ніж він був сформований.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що боржнику було виставлено рахунок № від 31.08.2022 р., однак доказів виставлення вказаного рахунку заявником не надано.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства «Комунальне господарство «Іванківкомунсервіс» Бориспільської міської ради 62217,90 грн боргу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева