ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Справа № 903/913/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача - Товтин В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 (повний текст складений 14.02.2025)

за позовом Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства "Роудіз"

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 230329,79 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 у задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які дають можливість однозначно стверджувати, що недоліки виявлені позивачем та містяться на фото, утворені саме під час гарантійного терміну визначеного договором та знаходяться на вулиці Тимошенка (від вулиці Сагайдачного до ж/д переїзду) в місті Ковель Волинської області, а тому вимога в частині зобов`язання відповідача невідкладно усунути недоліки неякісної роботи допущені при виконанні договору про надання послуг з поточного ремонту № 71 від 21.04.2023 на усій ділянці вулиці Тимошенка в місті Ковель Волинської області та привести дорожнє покриття в належний стан, згідно технічних вимог позивача не підлягає до задоволення. Матеріали справи не містять обґрунтування вартості неякісно виконаних робіт, що порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансування даного договору було здійснено за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, вимога позивача про стягнення штрафу на підставі частини другої статті 231 ГК України також не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради звернулося 05.03.2025 через систему Електронний суд із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 за позовом Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради до Приватного підприємства "Роудіз" про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення штрафу за порушення умов зобов`язання та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача повністю. Стягнути з відповідача Приватне підприємство "Роудіз" на користь апелянта (позивача) Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради сплачений судовий збір в даній справі в розмірі 7779,54 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- відповідач допустив неякісне виконання робіт за договором №71 від 21.04.2023 на усій ділянці вулиці Тимошенка (від вулиці Сагайдачного до ж/д переїзду) в місті Ковель, а тому позивачем визначено розмір штрафних санкцій 230 329,79 грн, що становить 20% від загальної ціни договору;

- доказом того, що відповідач неякісно виконав роботи за договором №71 від 21.04.2023, є надіслані на його адресу листи-вимоги про необхідність усунення виявлених недоліків за вих.№1.13/266 від 08.11.2023, до якої було долучено фото у кількості 2 шт. та за вих.№1.13/49 від 14.02.2024, а також претензії щодо невиконання господарського зобов`язання належним чином за вих. №66/25.05/2-24 від 05.04.2024 та вих. №148/25.05/2-24 від 01.08.2024 з встановленим строком виконання;

- судом першої інстанції взято до уваги долучені до відзиву на позовну заяву фотознімки 6-9, які на думку відповідача, є доказом здійснення ним ліквідації ямковості на об`єкті за гарантійними зобов`язаннями.

- однак судом не взято до уваги те, що виправлення недоліків, зафіксованих на вказаних фото, здійснювалося після їх виявлення представниками позивача та технічного нагляду в ході виконання договору № 71 від 21.04.2023. Для виконання вказаних робіт відповідачем залучалося, як субпідрядник, ТОВ "Ковельське шляхово-будівельне управління №63", про що позивачем повідомлялось у судовому засіданні. За наявною у позивача інформацією, дані роботи проводились до 19.09.2023. Оригінали підтверджуючих документів знаходяться у Приватного підприємства "Роудіз";

- у звіті відповідач вказує про проведення ним робіт у період з 01.06.2024 до 31.08.2024, хоча у відповіді на повторну претензію за вих.№ Р-1 від 12.08.2024 зазначає, що представники ПП "РОУДІЗ" здійснять огляд об`єкта та у разі виявлення недоліків, усунуть їх в порядку та на умовах визначених договором №71 від 21.04.2023 і жодним чином не вказує про виконання ремонтних робіт за гарантійними зобов`язаннями. Також до вищевказаного звіту відповідачем не надано жодних належних доказів виконання ремонтних робіт за гарантійними зобов`язаннями (наприклад: наряди на виконання робіт, дані GPS-трекерів ремонтно-будівельної техніки). Протягом дії гарантійного терміну за Договором про надання послуг з поточного ремонту № 71 від 21.042023 відповідач не повідомляв ні позивача, ні представника технічного нагляду за договором про здійснення обстеження об`єкта на якому виконувалися роботи за вказаним договором, не визначав дати виконання робіт по усуненню недоліків.

11.03.2025 матеріали справи №903/913/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24. Розгляд апеляційної скарги призначений на "16" квітня 2025 р. об 14:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. ЗапропонованоуУчасникам справи у строк до надіслати до 08.04.2025 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

24.03.2025 на адресу суду через систему Електронний суду від Приватного підприємства "Роудіз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 залишити без змін.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомив.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю позивача.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2023 між управлінням капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради (замовник) та Приватним підприємством "Ространс", яке змінило найменування на Приватне підприємство "Роудіз" (підрядник) було укладено договір №71 (далі - договір)(а.с.16-17).

Як стверджується п.1.2 договору предметом є надання послуг, а саме: поточного ремонту вулиці Тимошенка (від вулиці Сагайдачного до ж/д переїзду) в місті Ковель Волинської області (ДК 021:2015:45233142-6- ремонт доріг).

Відповідно п. 2.2 договору гарантійний термін виконаних робіт становить 1 рік.

Згідно пункту 3.1 договору, ціна цього договору становить 1249038,46 грн в т.ч. ПДВ 208173,08 грн.

Пунктом п. 4.1 договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акта виконаних робіт (№ КБ-2 в , КБ-3).

Згідно з п. 4.2 договору якщо роботи виконані підрядником з недоробками і дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт. На протязі встановлених цим актом строків Підрядник повинен усунути виявлені недоліки і після цього замовник перераховує утримані суми.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе за даним договором зобов`язань.

Даний договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками без будь яких зауважень.

29.12.2023 між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони внесли зміни до п.3.1 договору, а саме визначили, що ціна цього договору становить 1151648,96 грн в т.ч. ПДВ 191941,49 грн (а.с.18).

19.09.2023 року сторонами договору було підписано акт приймання виконання будівельних робіт № 1/298 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати до відповідного акту без будь яких зауважень (а.с.11-15).

08.11.2023 та 17.02.2024 позивачем було направлено на адресу відповідача листи-вимоги № 1.13/266 та № 1.13/49 з проханням усунути виявлені недоліки (ямковість) до 30.11.2023, у найкоротші строки, відповідно (а.с.23-23 зворотна сторона).

На зазначені листи-вимоги відповідач надав відповіді за вих.№15/11/2023-3 від 15.11.2023, вих. № Р-1 від 17.02.2024, вих.№ Р-1 від 12.03.2024 в яких запевнив, що після проведення огляду, виявлені недоліки будуть усунуті за сприятливих погодніх умов та на умовах договору № 71 від 21.04.2023 (а.с.7-8 зворотна сторона).

У подальшому, позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію щодо невиконання господарського зобов`язання належним чином відповідно до закону (вих. №66/25.05/2-24 від 05.04.2024) та повторну претензію з встановленим строком виконання (вих.№148/25.05/2-24 від 01.08.2024) (а.с.30-31).

На вказані претензії відповідач надав відповіді за вих. № Р-1 від 24.04.2024 та вих.№ Р-1 від 12.08.2024, в яких зазначив, що роботи по усуненню виявлених недоліків будуть виконані за сприятливих погодніх умов згідно договору № 71 від 21.04.2023 (а.с.6 та а.с. 6 зворотна сторона).

Позивач Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства "Роудіз" в якому просить:

- зобов`язати відповідача невідкладно усунути недоліки неякісної роботи допущені при виконанні договору про надання послуг з поточного ремонту № 71 від 21.04.2023 на усій ділянці вулиці Тимошенка в місті Ковель Волинської області та привести дорожнє покриття в належний стан, згідно технічних вимог позивача;

- стягнути з відповідача на користь позивача штраф за порушення умов зобов`язання у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних послуг, що становить 230329,79 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому приписами статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом приписів статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за правочинами щодо фінансових інструментів, вчиненими на організованому ринку капіталу та поза ним, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як установлено судом, між сторонами виникли та склалися правовідносини у сфері виконання робіт за договором будівельного підряду.

Згідно із статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У статті 857 ЦК визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру (частина 1); виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові (частина 2); результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру (частина 3).

Відповідно до статті 859 ЦК України якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Згідно з ст. 860 ЦК України перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду.

Статтею 864 ЦК України передбачено, якщо договором підряду або законом встановлений гарантійний строк і заява з приводу недоліків роботи зроблена у межах гарантійного строку, перебіг позовної давності починається від дня заявлення про недоліки.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

Відповідно до приписів статей 853, 882 ЦК України відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт замовником та, відповідно, виникнення у останнього обов`язку щодо їх оплати.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, позивач зазначає, що відповідачем неналежно виконано умови договору про надання послуг з поточного ремонту № 71 від 21.04.2023, в частині виконання якісного поточного ремонту дорожнього покриття по вул. Тимошенка, м. Ковель, відповідно до технічних вимог.

Приписами ст. 73, 74, 76-79, 86 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В розрізі зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати що:

- надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання про їх прийнятність, суд виходить з критеріїв їх належності, допустимості, достовірності та достатності, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідні обставини, на які посилаються сторони, мають бути підтверджені належними доказами;

- судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, тоді як належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- обов`язок доказування треба розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- передбачений статтею 79 ГПК України стандарт доказування "вірогідність доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, та презюмує, що ним покладено на суд обов`язок оцінювати докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

- надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, а принцип оцінки доказів "поза розумним сумнівом" полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення;

- повноту дослідження обставин справи забезпечує принцип змагальності, який не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, тоді як така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний;

- обов`язок з доказування в силу вимог процесуального законодавства покладено безпосередньо на сторони, а процедура доказування містить достатньо широкий обсяг можливостей та прав сторін стосовно доведення обставин, покладених в основу обґрунтування власних доводів та заперечень, якими сторони не були позбавлені можливості скористатися.

У рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Відповідно до пункту 1 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, суд звертає увагу сторін на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Серявін та інші проти України наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч.1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Судом встановлено, що роботи по договору було прийнято позивачем 19.09.2023, шляхом підписання акту № 1/298 від 19.09.2023, відповідно гарантійні строки передбачені п.2.2 договору, починають діяти з 20.09.2023 до 19.09.2024.

Листи-вимоги та претензії позивача були надіслані відповідачу в межах гарантійного строку, однак доказів (фото, актів), які саме недоліки були виявлені, матеріали справи не містять(позивачем взагалі не зафіксовано), а фото долучені позивачем до відповіді на відзив зроблені станом на 09.12.2024, тобто після закінчення гарантійного терміну визначеного договором та пред`явлення позову до суду.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що виправлення недоліків, зафіксованих на вказаних фото, здійснювалося після їх виявлення представниками позивача та технічного нагляду в ході виконання договору № 71 від 21.04.2023, для виконання вказаних робіт відповідачем залучалося, як субпідрядник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельське шляхово-будівельне управління №63", про що позивачем повідомлялось у судовому засіданні. За наявною у позивача інформацією, дані роботи проводились до 19.09.2023. Оригінали підтверджуючих документів знаходяться у Приватного підприємства "Роудіз".

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вищенаведених тверджень позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимогу про зобов`язання відповідача усунути недоліки на усій ділянці вулиці Тимошенка в м.Ковель, в той час, як умовами договору визначено, що роботи проводяться на вулиці Тимошенка (від вулиці Сагайдачного до ж/д переїзду) в місті Ковель Волинської області.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які дають можливість однозначно стверджувати, що недоліки виявлені позивачем та містяться на фото, утворені саме під час гарантійного терміну визначеного договором та знаходяться на вулиці Тимошенка (від вулиці Сагайдачного до ж/д переїзду) в місті Ковель Волинської області.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення вимога в частині зобов`язання відповідача невідкладно усунути недоліки неякісної роботи допущені при виконанні договору про надання послуг з поточного ремонту № 71 від 21.04.2023 на усій ділянці вулиці Тимошенка в місті Ковель Волинської області та привести дорожнє покриття в належний стан, згідно технічних вимог позивача.

Крім того, у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України позивачем нараховано штраф на підставі частини другої статті 231 ГК України в розмірі 230 329,79 грн.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 4.4 Договору джерело фінансування місцевий бюджет.

Судом встановлено, що позивачем розмір штрафу визначено шляхом обчислення 20 % від загальної ціни договору (1151648,96х20%=230 329,79), а не від вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), оскільки вартість неякісно виконаних робіт ним визначено не було.

Крім того, позивачем для застосування санкції передбаченої приписами частини другої статті 231 ГК України у позові не заначено та не обґрунтовано, що порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансування даного договору було здійснено за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафу на підставі частини другої статті 231 ГК України не підлягає до задоволення є безпідставною, оскільки матеріали справи не містять обґрунтування вартості неякісно виконаних робіт, що порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансування даного договору було здійснено за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 04.02.2025 у справі №903/913/24 - без змін.

2. Справу №903/913/24 повернути до Господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "17" квітня 2025 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.