ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"16" квітня 2025 р. Cправа № 902/1341/24
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л.,
за участю представника позивача - адвоката Овсяника С. А. (ордер серії АХ № 1240485 від 17.02.2025),
відповідач - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Господарського суду Вінницької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укроілсистем" адвоката Овсяника С. А. про ухвалення додаткового рішення б/н від 10.04.2025 (вх. канц. суду № 01-34/3801/25 від 11.04.2025) у справі
про стягнення 1487886,71 грн,
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024 справу розподілено судді Виноградському О. Є.
07.04.2025 через систему ЄСІТС "Електронний суд" представник позивача адвокат Овсяник С. А., до початку судового засідання з розгляду справи по суті, звернувся до суду із заявою б/н від 07.04.2025 (вх. канц. суду № 01-34/3583/25). У вказаній заяві адвокат Овсяник С. А. повідомив суд про неможливість подання доказів, які підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів. Керуючись приписами статті 221 Господарського кодексу України (далі - ГПК України), заявник повідомив суд про намір надати докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Враховуючи заявлення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, цим же рішенням суд призначив судове засідання у справі № 902/1341/24 для вирішення питання про судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, на 16.04.2025 на 14:30.
Повне рішення підписано суддею 07.04.2025.
11.04.2025 через систему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява адвоката Овсяника С. А. про ухвалення додаткового рішення б/н від 10.04.2025 (вх. канц. суду № 01-34/3801/25).
На визначену судом дату, 16.04.2025, в судовому засіданні, в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача адвокат Овсяник С. А., відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в суді, правом участі в судовому засіданні не скористався.
Відповідачу було вручено вказане вище рішення шляхом надіслання його до електронного кабінету ТОВ "Немирів нафтобаза", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 213).
Суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За наслідками розгляду справи, 16.04.2025, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та орієнтовний час проголошення скороченого судового рішення в цьому судовому засіданні.
Після перерви, в порядку статті 240 ГПК України, суд проголосив скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини), яке долучено до матеріалів справи.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до частин другої та третьої статті 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати (частина перша статті 244 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частина третя статті 124 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення належить до основних засад господарського судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
У позовній заяві позивач вказав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які він може або очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 100000,00 грн (а. с. 4).
На підтвердження судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, адвокат Овсяник С. А. відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України надав до суду докази понесених ТОВ "Укроілсистем" витрат на правничу допомогу, а саме:
- ордер серії АХ № 1240485 від 17.02.2025;
- договір про надання юридичних послуг адвокатом № 01/12 від 01.12.2024 (далі - Договір);
- акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) за Договором від 08.04.2025 (далі - Акт №1).
Як убачається з матеріалів справи № 902/1341/24, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укроілсистем" у справі був адвокат Овсяник С. А., який діяв на підставі ордеру серії АХ № 1240485 від 17.02.2025 та договору про надання юридичних послуг адвокатом № 01/12 від 01.12.2024, укладеного між позивачем, як Клієнтом, та Овсяником Сергієм Анатолійовичем, як Адвокатом.
Пунктом 1.5 Договору передбачено, що з метою його виконання, Адвокату надається право:
- пред`явлення позову, заяв, їх підписання, а також подання та підписання відзиву, заперечень на позов; повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову; знайомитися з матеріалами справи; робити з них витяги, знімати копії, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, укладати мирові угоду, оскарження рішення, постанови місцевих та апеляційних суді загальної юрисдикції, місцевих і апеляційних господарських та адміністративних судів, з правом підписання відповідної касаційної скарги; пред`являти від імені Клієнта всі необхідні документи, заяви, пояснення, пред`являти виконавчі документи до стягнення, а також користуватися іншим правами, наданими законодавством України;
- за цим Договором Адвокату надано право ведення від імені Клієнта переговорів та попередньо узгодження всіх процесуальних питань, подання та підпису всіх документів, необхідних для використання повноважень, включаючи позовні вимоги та інші заяви, скарги, тощо, а також інших документів, що стосуються прав та законних інтересів Клієнта, сплачувати платежі та виконувати будь-які дії в межах наданих йому повноважень, пов`язані в веденням справи в суді;
- здійснювати представництво та захист інтересів клієнта в правоохоронних та контролюючих органах.
Згідно з пунктом 3.1 Договору вартість робіт (гонорар Адвоката) за цим Договором становить 100000,00 грн. Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвоката, в наступному порядку:
- Клієнт має право сплатити зазначені в п. 1.1 Додаткової угоди суми достроково.
Акти приймання наданих послуг надається Клієнту Адвокатом. Акт приймання наданих послуг надається Клієнту Адвокатом. Акт приймання наданих послуг, представлений Адвокатом, повинен бути розглянутий, підписний та оплачений Клієнтом (пункт 3.4 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 30.12.2026, в частині надання послуг Адвокатом, а в частині оплати послуг - до повної їх оплати (пункт 5.1 Договору).
Згідно з пунктом 1 Акту № 1 сторони, виходячи із засад розумності та справедливості підтвердили, що Адвокат надав Клієнту наступні послуги:
- зустріч з директором Клієнта з метою з`ясування обставин з предмету надання правничої допомоги, отримання письмових доказів у справі та пояснень по суті справи. Узгодження правової позиції та стратегії захисту - 2,0 год;
- участь в двох судових засіданнях у справі № 902/1341/24 в режимі відеоконференції з Господарським судом Вінницької області - 2,0 год.
У пункті 3 Акту № 1 зазначено, що загальна вартість послуг, вказаних у пункті 1 становить 100000,00 грн.
Згідно з пунктом четвертим статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору
Відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частиною четвертою статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі № 922/1964/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Такі висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, з огляду на критерії розподілу правничих витрат та обставини справи, суд дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Укроілсистем" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають розподілу у сумі 100000,00 гривень.
Відповідно до положень частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема - витрати на професійну правничу допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (у сумі 1433174,86 грн), судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100000,00 грн повинні бути розподілені між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Суд констатує, що позивачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас, проаналізувавши Акт № 1, суд встановив, що адвокатом включено до переліку послуг - зустріч з директором Клієнта з метою з`ясування обставин з предмету надання правничої допомоги, отримання письмових доказів у справі та пояснень по суті справи. Узгодження правової позиції та стратегії захисту, - у зв`язку з цим суд відзначає таке.
Такі дії, як зустріч з директором Клієнта з метою з`ясування обставин з предмету надання правничої допомоги, отримання письмових доказів у справі та пояснень по суті справи, узгодження правової позиції та стратегії захисту мають організаційний характер, та є складовими підготовки позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга. До такого висновку суд дійшов, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Інші послуги, відображені сторонами в Акті № 1, такі як: складання та подання позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову та представлення інтересів позивача у судових засіданнях, - відповідають змісту правової допомоги.
Водночас, суд наголошує на тому, що категорія цієї справи, стягнення заборгованості за договором поставки, не є специфічною чи особливо складною, не потребувала при складенні процесуальних документів опрацювання великої кількості нормативно-правових актів. Однак суд бере до уваги, що спір виник з вини відповідача, який не сплатив позивачу кошти за поставлений товар.
У постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 зроблено висновок щодо застосування норм права "...стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу."
Виходячи із встановлених у справі обставин, суд вважає, що фактичний обсяг наданих позивачу послуг не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.
Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 91, 126, 129, 221, 236-242, 244 ГПК України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укроілсистем" адвоката Овсяника С. А. про ухвалення додаткового рішення б/н від 10.04.2025 (вх. канц. суду № 01-34/3801/25 від 11.04.2025) задовольнити частково.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Відповідно до положень частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірники повного додаткового рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Повне додаткове рішення складено та підписано суддею 17.04.2025.
Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ
1 - до справи