ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. Справа № 910/5403/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Ганчук Г.В.;

відповідача - Галич А.С.;

третьої особи - Поліщук П.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 (повне рішення складене 05.12.2024)

у справі №910/5403/24 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр»

до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Благодійний фонд підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького

про визнання права власності на майно та зобов`язання повернути майно.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» звернулося з позовом до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» про:

- визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» на майно, що використовувалося для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно до переліку, викладеного у прохальній частині позовної заяви;

- зобов`язання Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» передати (повернути) Товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» майно, що використовувалося для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно до наведеного переліку.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» зазначило, що є власником спірного майна на підставі ч. 3 ст. 332 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки відповідачем виготовлені сценічно-постановочні засоби (костюми, декорації, бутафорії тощо) для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» з матеріалів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр». Крім того, позивач стверджує, що аудитом Рахункової палати, який оформлено актом №05-10/03-24 від 16.10.2018 та проведено з урахуванням відомостей, наданих відповідачем, зокрема зі звіту про фінансові результати за 2017 рік (форма 2), оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 718 (дохід від безоплатно одержаних оборотних активів), договорів із юридичними та фізичними особами та актів за 2017 рік, вбачається, що жодної благодійної допомоги, отриманої відповідачем від позивача, не виявлено. Відтак, на переконання позивача, відповідач у 2017 році не отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» жодної благодійної допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2024 відкрито провадження у справі №910/5403/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі Благодійний фонд підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 (повне рішення складене 05.12.2024) у справі №910/5403/24 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено приписи процесуального права, а також рішення ухвалене за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Доводи позивача зводяться до наступного:

- висновок суду першої інстанції про набуття відповідачем матеріалів в якості надання позивачем благодійної пожертви суперечить іншим висновкам суду, викладеним в оскаржуваному рішенні;

- суд першої інстанції не врахував, що позивач не є благодійною організацією, не брав на себе жодних договірних чи переддоговірних обов`язків щодо надання відповідачу благодійної допомоги, не звертався до останнього із пропозицією її надання, як і не отримував повідомлення про намір її прийняти, а відповідач не надавав інформацію про цільове використання матеріалів, хоча мав такий обов`язок згідно з договором про постановку балету;

- з акту Рахункової палати №05-10/03-24 від 16.10.2018 вбачається, що рух отриманих від позивача матеріалів не було відображено відповідачем у власній фінансовій та бухгалтерській звітності, як то притаманно операціям отримання благодійної допомоги;

- суд першої інстанції безпідставно вважав доведеними обставини, що отримані відповідачем від позивача матеріали було набуто в якості благодійної допомоги, адже позивачем така обставина спростована;

- суд першої інстанції не врахував співвідношення вартості переробки, вартості матеріалів та вартості новостворених речей і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для набуття позивачем права власності на костюми, декорації та сценічно-постановочні засоби на підставі ч. 3 ст. 332 ЦК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/5403/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/5403/24 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

До суду 15.01.2025 у встановлений процесуальний строк від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5403/24, призначено її до розгляду на 11.03.2025, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

10.03.2025 до суду відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 розгляд справи відкладено до 15.04.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового засідання.

14.03.2025 від Благодійного фонду підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького надійшли пояснення, відповідно до яких третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр».

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/927/25 від 10.04.2025 у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. з 14.04.2025 у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5403/24.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 апеляційну скаргу у справі №910/5403/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

До суду 13.03.2025 позивачем подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» просить витребувати:

- у Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» - копію звіту про фінансові результати підприємства за 2017 рік з розшифровкою до ф. 2, оборотно-сальдові відомості по субрахунку 718 за 2017 рік та інші документи, які підтверджують постановку на баланс отриманих від позивача матеріалів в якості благодійної допомоги;

- у Рахункової палати - копію звіту про фінансові результати Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» за 2017 рік з розшифровкою до ф. 2 та оборотно-сальдові відомості Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» по субрахунку 718 за 2017 рік, які були додані до акту аудиту №05-10/03-24 від 16.10.2018.

14.03.2025 від Благодійного фонду підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого третя особа просить витребувати у Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» належним чином завірену копію пояснювальної записки до звіту про виконання фінансового плану за 2017 рік.

Цього ж дня від третьої особи надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати наступні докази:

- оприбуткування отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» матеріалів у якості благодійної допомоги;

- постановки на баланс костюмів, декорацій та інших сценічно-постановочних засобів до балету «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- відображення у власному бухгалтерському обліку руху активів (благодійної допомоги) під час прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» матеріалів;

- виникнення права власності на костюми, декорації та інші сценічно-постановочні засоби до балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» із зазначенням підстави виникнення права власності.

У призначене засідання суду 15.04.2025 з`явилися представники сторін та третьої особи.

Судом поставлено на обговорення заявлені позивачем та третьою особою клопотання про витребування доказів. Представники позивача та третьої особи підтримали подані клопотання та просили їх задовольнити, натомість представник відповідача заперечила щодо задоволення клопотань.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.04.2025, судом ухвалено відмовити у задоволенні клопотань про витребування доказів з огляду на наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічні за змістом клопотання подавалися позивачем та третьою особою до суду першої інстанції і їх було розглянуто. Так, у підготовчому засіданні 09.09.2024 суд першої інстанції протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотань позивача та третьої особи про витребування копії звіту про фінансові результати підприємства за 2017 рік з розшифровкою до ф. 2, оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 718 за 2017 рік, а також пояснювальної записки до звіту про виконання фінансового плану за 2017 рік. Також, протокольною ухвалою від 21.10.2024 відмовлено у задоволенні іншого клопотання третьої особи про зобов`язання відповідача надати докази.

Водночас, повторно заявляючи вказані клопотання вже в суді апеляційної інстанції, відповідач та третя особа жодним чином не оспорюють процесуальні рішення суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з цим, заявниками не обґрунтовано наявність виняткового випадку, що зумовлює обов`язок суду апеляційної інстанції витребувати докази та долучити їх до матеріалів справи.

Після розгляду клопотань учасників справи судом розпочато розгляд апеляційної скарги та заслухано пояснення представників сторін і третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи вбачається, що 30.12.2014 між Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (театр) та Благодійним фондом підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького (фонд) укладений договір про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З метою розширення репертуару театру та враховуючи обопільну зацікавленість сторони вирішили реалізувати постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» за мотивами однойменної комедії М. Старицького (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору театр, серед іншого, взяв на себе зобов`язання виготовити необхідні декорації, костюми, реквізит та інші сценічно-постановочні засоби відповідно до розроблених художником ескізів та згідно з кошторисом (додаток до договору №1 - узгоджений кошторис) та включати в репертуар театру балет за рішенням ради головних спеціалістів та залежно від художньої і фінансової доцільності.

Згідно з п. 2.2 договору фонд зобов`язався, зокрема, надати театру благодійний фінансовий внесок на підтримку постановки балету та своєчасно перераховувати кошти згідно з кошторисом та визначеними термінами.

Відповідно до умов п. 2.4 договору фонд, серед іншого, має право проводити перевірку виконання театром п. 2.1 та використання наданих коштів відповідно до п. 3.1 даного договору.

В рамках реалізації постановки балету фонд надає театру цільовий благодійний фінансовий внесок для покриття витрат на закупівлю матеріалів, виготовлення костюмів та декорацій балету на суму 400000,00 грн, а також окремим внеском самостійно компенсує авторському колективу гонорарну винагороду (п. 3.1 договору).

Фонд перераховує кошти, які використовуватимуться на придбання, виготовлення костюмів та декорацій балету згідно з узгодженим сторонами графіком (п. 3.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 договору).

В подальшому між Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (театр), Благодійним фондом підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького (фонд) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» (продюсерський центр) укладено додаток №1 про зміни і доповнення до договору від 26.11.2014 №92 про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В матеріалах справи відсутній договір №92 від 26.11.2014, водночас, за твердженням учасників справи наявний в матеріалах договір про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 30.12.2014 та договір про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» №92 від 26.11.2014, на який у подальшому посилаються сторони у додатку №1 та актах приймання-передачі матеріалів, мають розбіжності в датуванні, однак це не впливає на суть правовідносин, що виникли між сторонами.

Отже, сторони домовилися внести зміни та доповнення до договору №92 від 26.11.2014, зокрема, у п. 1 додатку №1 сторони узгодили преамбулу після слів «з іншого боку» доповнити таким текстом: «і Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» (далі - продюсерський центр) в особі директора Андреєвої Тетяни Георгіївни, що діє на підставі статуту».

Згідно з п. 4 додатку №1 сторони домовились доповнити розділ 1 п. 1.4 таким текстом: « 1.4. Координування від імені фонду творчо-організаційних питань, пов`язаних з постановкою балету та просуванням його до глядача, доручити продюсерському центру ТОВ «Сучасний театр».

Пунктом 5 додатку №1 викладено п. 2.2 розділу 2 у такій редакції: «Фонд зобов`язується: надати театру благодійний фінансовий внесок на підтримку постановки балету; своєчасно перераховувати кошти на закупівлю матеріалів для постановки згідно кошторису і в терміни відповідно до наказу директора театру про постанову; компенсувати творчому колективу гонорарну винагороду згідно з авторськими договорами; самостійно компенсувати винагороду продюсерському центру».

В п. 7 додатку №1 сторони домовились п. 2.4 договору викласти в такій редакції: «Фонд, в тому числі, має право проводити перевірку використання наданих ним матеріалів для постановки балету відповідно до даного договору».

Згідно з п. 8 додатку №1 розділ 2 договору доповнено п. п. 2.5 та 2.6 у такій редакції:

« 2.5. Продюсерський центр зобов`язується здійснювати координування творчо-організаційних питань, пов`язаних з постановкою балету.

2.6. Продюсерський центр має право на своєчасну оплату винагороди з боку Фонду».

Пунктом 9 додатку №1 розділ 3 «Вартість договору та порядок розрахунків» викладено в наступній редакції:

« 3.1. У рамках реалізації постановки балету фонд надає театру цільовий благодійний внесок у вигляді матеріалів на виготовлення костюмів і декорацій для балету на суму 400000,00 грн, а також покриває витрати авторському колективу та винагороду продюсерського центру.

3.2. Фонд передає матеріали на виготовлення костюмів та декорацій згідно з узгодженим сторонами графіком.

3.3. У процесі постановки театр надає фонду інформацію про цільове використання матеріалів».

У травні-липні 2017 року згідно з договором №92 від 26.11.2014 та додатком №1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» передало для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», а Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» прийняло матеріали (тканини, нитки, шкіру, фарбу, труби, клей, фанеру, саморізи, цвяхи, канати, петлі, колісні опори, електроди, штучні квіти та овочі, пошиті вироби з давальницької сировини) на загальну суму 433585,50 грн за актами приймання-передачі матеріалів №01 від 17.05.2017 на суму 141722,35 грн, №02 від 23.05.2017 на суму 17054,47 грн, №03 від 31.05.2017 на суму 55772,90 грн, №04 від 31.05.2017 на суму 15518,94 грн, №05 від 31.05.2017 на суму 47447,04 грн, №06 від 30.06.2017 на суму 59043,64 грн, №07 від 30.06.2017 на суму 35107,38 грн, №8 від 31.07.2017 на суму 53168,78 грн та №09 від 07.07.2017 на суму 8750,00 грн.

Вказані акти складено та підписано з однієї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», як постачальником, та з іншої сторони Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка», як замовником.

Окрім цього, 01.06.2017 між Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» (театр) та Благодійним фондом підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького (фонд) укладений договір №76/1, предметом якого відповідно до п. 1.1 є передача виключних майнових прав інтелектуальної власності на використання творів та виключних майнових прав на балет «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно з п. п. 2.1 та 2.2 цього договору фонд зобов`язався: передати театру копії договорів з кожним нижче названим автором, їхні майнові права на використання творів та виключні майнові права на балет і використання балету в будь-якій формі та будь-яким способом на всю територію земної кулі, терміном на п`ять років з правом пролонгації.

У відповідності до п. п. 3.1 та 3.2 договору майнові права інтелектуальної власності на балет належать фондові і театру спільно, про що відповідно до Закону України «Про авторське право і суміжні права» проставляється знак охорони авторського права. Фонду й театру спільно належать виключні майнові права інтелектуальної власності на використання балету, зокрема наступними формами і способами: відтворення балету на будь-яких видах носіїв, всіма засобами аудіовізуальної фіксації у тому числі тиражування носіїв; дублювання і субтитрування аудіовізуального запису балету; розповсюдження аудіовізуального запису балету шляхом продажу, передачі в прокат; публічне сповіщення балету необмежену кількість разів.

Фонд і театр мають право частково або повністю передавати свої права третій стороні за взаємного збереження своїх зобов`язань за даним договором стосовно одного до іншого (п. 3.4 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 4.1 договору).

Також, 07.12.2020 між Благодійним фондом підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького (відчужувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» (набувач) укладений договір №1 про передачу (відчуження) майнових прав, відповідно до п. 1.1 якого відчужувач передає (відчужує) всі виключні майнові права на твори, а набувач приймає такі майнові права відповідно до умов цього договору.

У преамбулі договору наведено визначення термінів. Зокрема, «Твори» - п`ять авторських творів, виключні майнові права на які належать відчужувачу, а саме:

- словесний текст (лібрето) до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» за мотивами п`єси Михайла Старицького;

- ескізи костюмів до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- сценографію до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- музичний твір з перекладанням на партитуру до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1, у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- хореографічний твір до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору відчужувач передає (відчужує) набувачу наступні майнові права на твори: право на використання творів; виключне право дозволяти використання творів; право перешкоджати неправомірному використанню творів, в тому числі забороняти таке використання.

У відповідності до положень п. п. 2.1 та 2.2 договору передача (відчуження) творів та відчуження майнових прав на твори оформлюється актом приймання-передачі творів. Твори вважаються переданими набувачу з моменту підписання акта приймання-передачі творів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відчужувач передає (відчужує) майнові права на твори набувачеві на безоплатній основі (п. 3.1 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонам та діє до моменту виконання ними своїх зобов`язань за договором, а в частині дії положень про гарантії, передбачені договором - протягом усього строку охорони авторських прав, встановленого законодавством України (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору 07.12.2020 між позивачем та третьою особою підписано акт приймання-передачі творів, який є додатком №1 до договору.

Згідно з п. 1 акту приймання-передачі творів у відповідності до договору про передачу (відчуження) майнових прав від 07.12.2020 відчужувач передав всі виключні права набувачу на наступні твори:

- словесний текст (лібрето) до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» за мотивами п`єси Михайла Старицького;

- ескізи костюмів до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- сценографію до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- музичний твір з перекладанням на партитуру до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1, у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.;

- хореографічний твір до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.

Надалі, 26.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №76/1 від 01.06.2017, згідно з умовами п. 1 якої сторони домовилися припинити дію договору №76/1 від 01.06.2017 з 13.12.2021.

У відповідності до п. 2 додатковї угоди №1 до договору №76/1 від 01.06.2017 Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка» зобов`язалось не використовувати виключні майнові права, що були відчужені Благодійним фондом підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслава-Хмельницького на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» за договором №1 від 07.12.2020.

22.12.2021 адвокат Ганчук Г.В., який діяв в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», звернувся до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» з адвокатським запитом №22/12-1, у якому, в тому числі, просив:

- надати інформацію про майно (вид, склад, перелік, обсяг, вартість), що будь-коли отримувалося Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» від Благодійного фонду підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслава-Хмельницького та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр»;

- надати інформацію про конкретний вид, склад та кількість майна (матеріалів, костюмів, декорацій, бутафорії), що використовувалося Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» для показу (прокату) балету «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- надати інформацію про факт перебування на балансі Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» майна (матеріалів, костюмів, декорацій, бутафорії), що використовувалося для постановки та показу (прокату) балету «ІНФОРМАЦІЯ_1». За умови перебування майна на балансі, надати документи, що стали підставою для постановки майна на баланс підприємства;

- надати інформацію про власника майна (матеріалів, костюмів, декорацій, бутафорії), що використовувалося для постановки та показу (прокату) балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» та підставу виникнення права власності.

02.02.2022 відповідач листом за вих. №37 надав інформацію на адвокатський запит, зокрема:

- згідно з умовами договору №92 від 26.1.2014, додаткової угоди №1 від 01.12.2014, впродовж 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» надало відповідачу благодійний внесок у вигляді матеріалів згідно актів №01 від 17.05.2017 на суму 141722,35 грн, №02 від 23.05.2017 на суму 17054,47 грн, №03 від 31.05.2017 на суму 55772,90 грн, №04 від 31.05.2017 на суму 15518,94 грн, №05 від 31.05.2017 на суму 47447,04 грн, №06 від 30.06.2017 на суму 59043,64 грн, №07 від 30.06.2017 на суму 35107,38 грн, №8 від 31.07.2017 на суму 53168,78 грн та №09 від 07.07.2017 на суму 8750,00 грн;

- впродовж 2017 року відповідач виготовив костюми та декорації для показу балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» з матеріалів, що були отримані, як благодійний внесок згідно умов договору №92 від 26.1.2014, додаткової угоди №1 від 01.12.2014 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» та власних матеріалів із використанням власних трудових ресурсів, тощо. Виготовлені костюми та декорації знаходяться на балансі Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка»;

- для виготовлення були використані матеріали, придбані за власні кошти, отримані згідно прибуткових накладних від постачальників. При виготовленні також були використані комунальні послуги та заробітна плата працівників театру.

Також, 18.02.2022 на адвокатський запит позивача №11/02 від 11.02.2022 відповідач супровідним листом за вих. №65/1 надав інформацію про склад та кількість декорацій, костюмів, взуття та реквізит, що використовувалися у постановці «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Крім того, в матеріалах справи міститься узагальнена інформація про витрати матеріалів на виготовлення сценічно-постановочних засобів (костюмів, декорацій та бутафорії тощо) до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1», надана відповідачем, відповідно до якої:

- матеріали, отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», як благодійний внесок та використані для пошиття костюмів, декорацій, бутафорії до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1»: складає 433585,50 грн;

- матеріали, придбані відповідачем та використані для пошиття костюмів, декорацій, бутафорії до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1»: складає 96039,21 грн;

- використані матеріали, отримані від позивача, на суму 306473,25 грн;

- використані матеріали, придбані відповідачем, на суму 96039,21 грн;

- загальна вартість виготовлених сценічно-постановочних засобів (костюмів, взуття, декорацій, бутафорії тощо) становить 402512,46 грн.

При цьому, до узагальненої інформації не включені наступні витрати, понесені Державним підприємством «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка», а саме:

- витрати на заробітну плату працівників, зайнятих виготовленням сценічно-постановочних засобів (костюмів, взуття, декорацій, бутафорії тощо) до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- витрати на обслуговування виробничого процесу (електроенергія, теплоенергія, експлуатаційні витрати тощо);

- інші витрати, пов`язані з виготовленням сценічно-постановочних засобів (костюмів, взуття, декорацій, бутафорії тощо) до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1».

26.04.2022 адвокат Ганчук Г.В. в інтересах позивача звернувся до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» з листом за вих. №30/06, в якому з метою вирішення питання про викуп позивачем належної театру опери та балету частки у праві власності на склад костюмів, декорацій та бутафорії, що використовувалися для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», просив надати інформацію про розмір та вартість такої частки із зазначенням відповідних розрахунків.

22.08.2022 адвокат Ганчук Г.В. звернувся до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» з адвокатським запитом №22/08, в якому зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» є власником декорацій, костюмів та реквізиту, що були створені та використовувалися для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у зв`язку з чим просив повідомити про час, місце та умови, за яких уповноважений представник товариства може отримати вищевказане майно.

У відповідь на вказаний адвокатський запит відповідач листом за вих. №220 від 29.08.2022 повідомив, що Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» впродовж 2017 року виготовило костюми та декорації для показу балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» з матеріалів, що були отримані, як благодійний внесок згідно умов договору №92 від 26.11.2014, додаткової угоди №1 від 01.12.2014 від позивача та власних матеріалів із використанням власних трудових ресурсів, тощо. Виготовлені костюми та декорації знаходяться на балансі відповідача. Отже, підстав для отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» декорацій, костюмів та реквізиту, що були створені та використовувалися для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», немає.

Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що у вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» звернулося з позовом до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» про витребування у відповідача та повернення у власність позивача майна, що використовувалося для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» (декорації, костюми, взуття, реквізит).

В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» вказувало на те, що спірне майно було виготовлене з переданих позивачем відповідачу за актами прийому-передачі матеріалів, а тому в силу ст. 332 ЦК України воно є власністю позивача та може бути витребуване на підставі ст. 387 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №910/8497/22 позовні вимоги задоволено повністю, витребувано у відповідача та повернуто у власність позивача виготовлені при реалізації постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» декорації, костюми, взуття та реквізит згідно з переліком.

Разом з цим, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №910/8497/22 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Надалі, ухвалою Верховного Суду від 13.11.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у справі №910/8497/22.

Окрім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» подало до Північного апеляційного господарському суду заяву про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у справі №910/8497/22 за нововиявленими обставинами, в якій просило її скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у справі №910/8497/22 за нововиявленими обставинами, а постанову залишено в силі.

Також, ухвалою Верховного Суду від 22.02.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 у справі №910/8497/22.

Отже, постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 є остаточним судовим рішення у справі №910/8497/22.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» вважає, що оскільки відповідачем створені сценічно-постановочні засоби (костюми, декорації та бутафорії тощо) до балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» з матеріалів, переданих йому позивачем, то в силу положень ч. 3 ст. 332 ЦК України власником такого рухомого майна є саме позивач.

Крім того, позивач стверджує, що аудитом Рахункової палати, який оформлено актом №05-10/03-24 від 16.10.2018 та проведено з урахуванням відомостей, наданих відповідачем, зокрема зі звіту про фінансові результати за 2017 рік (форма 2), оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 718 (дохід від безоплатно одержаних оборотних активів), договорів із юридичними та фізичними особами, актів за 2017 рік, вбачається, що жодної благодійної допомоги, отриманої відповідачем від позивача, не виявлено. Отже, Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» у 2017 році не отримувало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» жодної благодійної допомоги.

Вказані аргументи та мотиви покладені позивачем в основу свого позову з вимогами до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» про визнання права власності на майно, що використовувалося для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно до переліку, викладеного у прохальній частині позовної заяви, та зобов`язання передати (повернути) таке майно.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що той факт, що учасником операцій з приймання-передачі матеріалів було Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», а не безпосередньо Благодійний фонд підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького, не спростовує зазначену в актах мету передачі, а також підстави та умови набуття відповідачем матеріалів саме як цільового благодійного внеску за договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1». Щодо посилання позивача на інформацію з акту аудиту Рахункової палати №05-10/03-24 від 16.10.2018, то відповідач зазначив, що перевірка проводилася з окремих питань вибірковим методом, про що зазначено по тексту акту, відповідно в акті не деталізовано зазначено про доходи, зокрема, не вказано суми та назви надавача безоплатно наданих матеріалів.

Третя особа, у свою чергу, підтримала позицію позивача, та зауважила на тому, що фонд не передав (не відступав) Товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» жодних своїх прав чи обов`язків за договором та не уповноважував товариство діяти від імені фонду, як у правовідносинах із відповідачем, так і в будь-яких інших. Фонд не доручав позивачу надавати благодійну допомогу відповідачу, а самостійно виконав даний обов`язок, що визнається підприємством у листі вих. №37 від 02.02.2022. Залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» до виконання договору було пов`язано виключно з необхідністю супроводу співпраці, яка мала комерційне спрямування. Також, участь товариства у відносинах щодо постановки балету була пов`язана з переговорами щодо набуття останнім майнових прав інтелектуальної власності на балет та планами подальшого його самостійного показу.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з наступного:

- той факт, що учасником операцій з приймання-передачі матеріалів був позивач, а не третя особа, не спростовує зазначену в актах мету передачі, а також підстави та умови набуття відповідачем матеріалів саме як цільового благодійного внеску за договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1». При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що передані за актами приймання-передачі матеріали належали саме позивачу;

- позивач набув виключні майнові права на твори, які включають: словесний текст (лібрето) до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» за мотивами п`єси Михайла Старицького; ескізи костюмів до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.; сценографію до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г.; музичний твір з перекладанням на партитуру до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1, у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. ; хореографічний твір до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. лише у 2020 році, уклавши з фондом договір №1 про передачу (відчуження) майнових прав від 07.12.2020;

- з умов договору №1 про передачу (відчуження) майнових прав від 07.12.2020 чітко вбачається, що фонд передав (відчужив) позивачу виключні майнові права саме на ескізи костюмів до вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», а не на створені відповідачем костюми, декорації, бутафорії тощо;

- доводи позивача щодо відсутності в акті аудиту інформації про отримання відповідачем у 2017 році від позивача будь-якої благодійної допомоги не впливають на викладені висновки суду, оскільки позивач не був надавачем благодійної допомоги за договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» та додатком до нього;

- з розділу «Аудит господарської діяльності Театру» акту Рахункової палати №05-10/03-24 від 16.10.2018 вбачається, що складовими обсягу фактичних доходів театру у 2017 році були, в тому числі: « 3. Інші доходи - 3869,0 тис. грн (дохід в сумі нарахованої амортизації на ОЗ, ІНМА, НА придбані за бюджетні кошти минулих років, безоплатно отримані ОЗ та СПЗ, дохід від автопослуг, оренди нерухомого майна, від благодійної та спонсорської допомоги, інші послуги).»

З наведеними висновками Господарського суду міста Києва в їх сукупності погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Водночас, правовий режим майна суб`єктів господарювання встановлено ст. 133 ГК України, в якій, зокрема, визначено, що основу цього режиму становлять право власності та інші речові права ? право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених ЦК України. Майно суб`єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна.

За змістом ст. 134 ГК України правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим кодексом і законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до норм ЦК України до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (ст. 331 ЦК України), переробка речі (ст. 332 ЦК України), привласнення загальнодоступних дарів природи (ст. 333 ЦК України), набувальна давність (ст. 344 ЦК України) та інші.

Право власності на перероблену річ набувається за правилами, визначеними у ст. 332 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість.

Частиною 3 ст. 332 ЦК України визначено, що право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду (ч. 4 ст. 332 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 30.05.2018 у справі №14/312 зазначив, що здійснюючи провадження у справах, спір в яких виник щодо прав на нову річ, створену в результаті переробки, суди повинні зважати на те, що норма ч. 4 ст. 332 ЦК України, якою встановлено можливість виникнення права власності на таку річ, є спеціальною щодо положень ч. 1 та 2 цієї ж статті, оскільки наведена норма регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям особою права власності на перероблену річ не за будь-яких умов, а лише у випадку, якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищують вартість матеріалу.

Водночас, як зазначено вище, посилаючись на положення ч. 3 ст. 332 ЦК України, позивач вважає, що є власником створених відповідачем сценічно-постановочних засобів (костюмів, декорацій та бутафорії тощо) до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» є власником матеріалів, з яких було створено вказані засоби.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №914/904/17, 27.06.2018 у справі №904/8186/17, 11.04.2019 у справі №910/8880/18 та 19.05.2020 у справі №916/1608/18.

Як було зазначено вище, у вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» звернулося з позовом до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» про витребування у відповідача та повернення у власність позивача майна, що використовувалося для постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» (декорації, костюми, взуття, реквізит).

В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» вказувало на те, що спірне майно було виготовлене з переданих позивачем відповідачу за актами прийому-передачі матеріалів, а тому в силу ст. 332 ЦК України воно є власністю позивача та може бути витребуване на підставі ст. 387 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №910/8497/22 позовні вимоги задоволено повністю, витребувано у відповідача та повернуто у власність позивача виготовлені при реалізації постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» декорації, костюми, взуття та реквізит згідно з переліком.

Разом з цим, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №910/8497/22 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалюючи вказану постанову, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

- умови договору про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 26.11.2014 та додатку №1 про внесення змін та доповнень щодо обов`язку Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка» виготовити необхідні декорації, костюми, реквізит та інші сценічно-постановочні засоби відповідно до розроблених художником ескізів та згідно з кошторисом, які позивач помилково тлумачить як договір підряду, є умовами про цілі надання та порядок використання благодійної пожертви;

- позивач не надав суду жодного доказу на спростування визначених договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» підстав та умов набуття відповідачем матеріалів на виготовлення костюмів та декорацій для балету. У підписаних сторонами актах приймання-передачі матеріалів прямо вказано, що акти складені згідно з договором №92 від 26.11.2014 та додатком №1 від 01.12.2014, який передбачав у рамках реалізації постановки балету набуття відповідачем цільового благодійного внеску у вигляді матеріалів на виготовлення костюмів та декорацій для балету на суму 400000,00 грн від Благодійного фонду підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького, від імені якого та винагороду з боку якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», як продюсерський центр, здійснювало координування творчо-організаційних питань, пов`язаних з постановкою балету;

- той факт, що учасником операцій з приймання-передачі матеріалів було Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр», а не безпосередньо фонд, не спростовує зазначену в актах мету передачі, а також підстави та умови набуття відповідачем матеріалів саме як цільового благодійного внеску за договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- оскільки позивачем не доведено зворотне, в силу положень ст. 334 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» право власності на перелічені в актах приймання-передачі матеріали з моменту їх передачі перейшло до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка».

Як наслідок, за висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у постанові у справі №910/8497/22, встановлені обставини спростовують доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» про набуття позивачем права власності відповідно до ст. ст. 331 та 332 ЦК України на виготовлені та перероблені відповідачем при реалізації постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» декорації, костюми, взуття та реквізит згідно з переліком.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 24.05.2018 у справі №922/2391/16 та 30.08.2022 у справі №904/1427/21).

Відповідно до висновків щодо застосування ст. 75 ГПК України, викладених у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №914/554/19, преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиціальною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту. Питання факту це питання про те, чи була наявна/відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування). Юридична ж кваліфікація фактичних обставин здійснюється через співвіднесення певної обставини з певними юридичними нормами. Отже, юридичний факт - передбачена нормами права конкретна життєва обставина (дія, подія), котра є підставою для настання певних юридичних наслідків. Життєвий факт набуває ознак юридичного внаслідок юридичної кваліфікації, правозастосування. Таким чином, юридичний (правовий) факт - це той же самий життєвий факт, але в контексті наявності його правової регламентації.

З огляду на положення процесуального закону та з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України, апеляційний суд вказує на те, що обставини, встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у справі №910/8497/22, є преюдиціальними по відношенню до даної справи, оскільки судом досліджувалися ці ж самі правовідносини між учасниками справи, а досліджувані та встановлені обставини у справі №910/8497/22 з приводу того, що право власності на перелічені в актах приймання-передачі матеріали з моменту їх передачі перейшло до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка», належать до предмета доказування у справі, що переглядається.

Отже, постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у справі №910/8497/22 не може бути поставлена під сумнів, а інші рішення, у тому числі, і у даній справі, не можуть їй суперечити.

В межах розгляду спору у справі №910/8497/22 встановлено факт, який не потребує повторного доказування, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» не набуло права власності відповідно до ст. ст. 331 та 332 ЦК України на виготовлені та перероблені відповідачем при реалізації постановки балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» декорації, костюми, взуття та реквізит згідно з переліком. Навпаки, судом встановлено, що право власності на перелічені в актах приймання-передачі №01 від 17.05.2017, №02 від 23.05.2017, №03 від 31.05.2017, №04 від 31.05.2017, №05 від 31.05.2017, №06 від 30.06.2017, №07 від 30.06.2017, №8 від 31.07.2017 та №09 від 07.07.2017 матеріали з моменту їх передачі перейшло до Державного підприємства «Національний академічний театр опери та балету України ім. Т.Г. Шевченка».

Так, як вірно встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, за умовами договору про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» Державне підприємство «Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка», серед іншого, взяло на себе зобов`язання виготовити необхідні декорації, костюми, реквізит та інші сценічно-постановочні засоби відповідно до розроблених художником ескізів та згідно з кошторисом і включати в репертуар театру балет за рішенням ради головних спеціалістів та залежно від художньої і фінансової доцільності, а Благодійний фонд підтримки культурної та історичної спадщини міста Переяслав-Хмельницького зобов`язався надати благодійний фінансовий внесок на підтримку постановки балету та своєчасно перераховувати кошти згідно з кошторисом та визначеними термінами. З цією метою третя особа надає відповідачу цільовий благодійний внесок для покриття витрат на закупівлю матеріалів, виготовлення костюмів та декорацій балету на суму 400000,00 грн, а також окремим внеском самостійно компенсує авторському колективу гонорарну винагороду, а також перераховує кошти, які використовуватимуться на придбання, виготовлення костюмів та декорацій балету згідно із узгодженим сторонами графіком.

Водночас, згідно з умовами додатку №1 до договору про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивача було залучено до участі в договорі як продюсерський центр, якому доручено координування від імені фонду творчо-організаційних питань, пов`язаних з постановкою балету та просуванням його до глядача. Також сторонами погоджено, що продюсерський центр має право на своєчасну оплату винагороди з боку фонду.

Так, відповідно до погодженого сторонами розділу 3 договору в редакції додатку №1 про вартість та порядок розрахунків, у рамках реалізації постановки балету фонд надає відповідачу цільовий благодійний внесок у вигляді матеріалів на виготовлення костюмів та декорацій для балету на суму 400000,00 грн, а також покриває витрати авторському колективу та винагороду продюсерському центру. Фонд передає матеріали на виготовлення костюмів та декорацій згідно з узгодженим сторонами графіком. У процесі постановки театр надає фонду інформацію про цільове використання матеріалів.

Отже, з наведених вище положень договору про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» у редакції додатку №1 вбачається, що саме Благодійний фонд підтримки культурної спадщини міста Переяслав-Хмельницького зобов`язався надати відповідачу благодійний внесок у вигляді матеріалів на виготовлення костюмів та декорацій.

Водночас, як убачається з п. 1.4 договору в редакції додатку №1, позивачу доручено координувати від імені фонду творчо-організаційні питання, пов`язані з постановкою балету, в тому числі координування процесу виготовлення костюмів, декорацій та бутафорії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач передав для постановки балету за мотивами однойменної комедії М. Старицького «ІНФОРМАЦІЯ_1», а відповідач отримав матеріали (тканини, нитки, шкіру, фарбу, труби, клей, фанера, саморізи, цвяхи, канат, петля, колісні опори, електроди, штучні квіти та овочі, пошиті вироби з давальницької сировини) на загальну суму 433585,50 грн за вищевказаними актами приймання-передачі матеріалів У всіх актах міститься посилання на договір №92 від 26.11.2014 та додаток №1 від 01.12.2014.

Водночас, як було зазначено вище, за умовами договору та додатку в обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» не входило надання театру спірного майна, тим більше з наявністю в театру зустрічного обов`язку компенсувати його вартість або ж повернути новостворене майно за результатами переробки, оскільки головним і, фактично, єдиним обов`язком позивача було координування від імені фонду творчо-організаційних питань, пов`язаних з постановкою балету та просуванням його до глядача з наявністю права на своєчасну оплату винагороди з боку фонду.

Таким чином, надання відповідних матеріалів було здійснено позивачем на власний розсуд та без будь-якої комерційної мети. Доказів зворотного матеріали справи не містять і позивачем зазначеного не доведено.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» в редакції на час виникнення спірних правовідносин благодійною пожертвою визнається безоплатна передача благодійником коштів, іншого майна, майнових прав у власність бенефіціарів для досягнення певних, наперед обумовлених цілей благодійної діяльності, відповідно до цього закону.

Той факт, що учасником операцій з приймання-передачі матеріалів був позивач, а не безпосередньо третя особа, не спростовує зазначену в актах мету передачі, а також підстави та умови набуття відповідачем матеріалів саме як цільового благодійного внеску за договором про постановку балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» без будь-якої комерційної мети для Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр».

Більше того, як було встановлено вище, в кінцевому результаті у 2020 році позивач набув виключні майнові права на твори, які включають: словесний текст (лібрето) до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1» за мотивами п`єси Михайла Старицького ; ескізи костюмів до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. ; сценографію до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. ; музичний твір з перекладанням на партитуру до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1, у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. ; хореографічний твір до оригінальної вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», у двох частинах на лібрето Андреєвої Т.Г. , уклавши з третьою особою договір про передачу майнових прав.

З умов цього договору чітко вбачається, що фонд передав (відчужив) позивачу виключні майнові права саме на ескізи костюмів до вистави балету «ІНФОРМАЦІЯ_1», а не на створені відповідачем костюми, декорації, бутафорії тощо.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами набуття останнім права власності на створені відповідачем сценічно-постановочні засоби (костюми, декорації та бутафорії тощо) до вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1» на підставі ч. 3 ст. 332 ЦК України.

При цьому, апеляційний суд вважає такими, що не мають правового значення, аргументи позивача щодо відсутності в акті аудиту №05-10/03-24 від 16.10.2018 Рахункової палати інформації про отримання відповідачем у 2017 році від позивача будь-якої благодійної допомоги, оскільки вказаним актом та викладеними у ньому відомостями, як письмовим доказом у процесуальному сенсі, не може бути спростовано преюдиціальні обставини, встановлені судом апеляційної у справі №910/8497/22.

У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 викладені висновки з приводу того, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії, у даному випадку, фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялася. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Апеляційний суд вважає, що результати перевірки Рахункової палати можуть бути підставою для вжиття органом державного фінансового контролю в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певних фактів в межах господарсько-договірних відносин.

Таким чином, посилання відповідача на акт Рахункової палати та встановлені у ньому факти не мають правового значення для вирішення цього спору.

З огляду на усе вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу відсутності підстав для задоволення заявленого позову, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» не підтверджено обставин наявності у нього права власності на спірне майно.

Протилежні доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами, а тому апеляційним судом відхиляються.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/5403/24 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/5403/24 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний театр».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.04.2025.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов