ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2025 р.м. ХарківСправа № 610/1863/17

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Добреля Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хрусловою А.К.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні

за позовом Ізюмської окружної прокуратури , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Балаклійська міська рада Харківської області
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , 2. ОСОБА_1 , 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСОНОПАВЛІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ"
провизнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів, скасування держреєстрації

за участю представників:

прокурор Клейн Л.В.

відповідача-1 Чернявський А.В.

відповідача-2 Радченко Є.В.

відповідача-3 Євстаф`єва О.В.

третя особа не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ТОВ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП", в якій з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання в оренду земельних ділянок" від 12.11.2014 №3038-СГ;

- визнати недійсним, укладені 12.12.2014 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, загальною площею 524,0240 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№18010118, 18003054, 18002345, 18006746, 18010937, 18004432, 18008949, 18010532, 18011782, 18011460, 18007368, 18009640, 18005525, 18006218 від 15.12.2014 та за №№18007976, 18003694, 18045850, 18045246, 18042585, 18041513 від 16.12.2014;

- визнати недійсним, укладені 03.03.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП" договори суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, загальною площею 524,0240 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№20351542, 20349084, 20349993, 20349272, 20349521, 20351415, 20352077, 20349875, 20351855, 20352567, 20351717, 20351980, 20349761, 20350117, 20349643, 20350352, 20351628, 20351653, 20349394 від 28.03.2015 та за №22682324 від 08.07.2015;

- зобов`язати ОСОБА_1 та ПАТ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП" повернути у власність держави 20 земельних ділянок загальною площею 524,0240 га (кадастрові номери: :01:000:0527 - 12,2492 га, :01:000:0526 - 7,6822 га, :02:000:0266 - 50,8377 га, :04:000:0583 - 17,0636 га, :05:000:0557 - 65,3559 га, :02:000:0267 - 7,1788 га, :01:000:0525 - 6,0675 га, :05:000:0555 - 6,3591 га, :02:000:0265 - 8,3644 га, :01:000:0522 - 9,6048 га, :01:000:0521 - 5,0371 га, :01:000:0520 - 53,9184 га, :01:000:0519 - 37,6478 га, :02:000:0262 - 65,4008 га, :01:000:0518 - 52,6895 га, :02:000:0261 - 51,8794 га, :01:000:0523 - 42,2551 га, :05:000:0556 - 7,8761 га, :05:000:0554 - 4,2704 га, :01:000:0524 - 12,2862 га).

В обґрунтування позову зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про передачу в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, які розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області видано з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим надання в орендне користування Томку А.І., а в подальшому в суборенду ПАТ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП" спірних земельних ділянок відбулося незаконно.

Рішенням Балаклійсього районного суду Харківської області від 01.12.2017 у справі №610/1863/17 позов задоволено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2018 у справі №610/1863/17 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01.12.2017 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №610/1863/17 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01.12.2017 та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2018 скасовано, справу №610/1863/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Балаклійсього районного суду Харківської області від 06.01.2021 у справі №610/1863/17 позов задоволено частково.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.11.2024 у справі №610/1863/17 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06.01.2021 скасовано, провадження у справі №610/1863/17 закрито.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.12.2024 справу №610/1863/17 передано до Господарського суду Харківської області до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі №610/1863/17.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2025 у справі №610/1863/17 замінено Лозівську місцеву прокуратуру Харківської області на процесуального правонаступника Ізюмську окружну прокуратуру; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Балаклійську міську раду Харківської області та відкладено підготовче засідання на 15.04.2025 об 11:00 год.

03.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від Ізюмської окружної прокуратури на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2025 надійшли докази надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу Балаклійської міської ради Харківської області.

Присутній у підготовчому засіданні 15.04.2025 прокурор підтримав подану раніше заяву про зміну предмету позову, а також клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів.

Представники відповідачів у підготовчому засіданні 15.04.2025 вирішення заяви про зміну предмету позову та клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів залишили на розсуд суду.

Щодо заяви Ізюмської окружної прокуратури про зміну предмету позову, суд зазначає наступне.

Положеннями частини третьої статті 46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 ГПК України в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

В поданій заяві про зміну предмету позову прокурор зазначає, що після відкриття провадження в даній справі ним було встановлено, що укладені 03.03.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП" договори суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, були розірвані на підставі додаткових угод від 02.01.2020 до цих договорів. Після цього 14.02.2020 між ОСОБА_1 та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ" були укладені договори суборенди спірних земельних ділянок. Також, 10.01.2022 гр. ОСОБА_1 (відповідач-2) було створено ФГ "ТОМКО". Станом на дату розгляду справи з інформації, яка містить в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що орендарем спірних земельних ділянок є ФГ "ТОМКО", а суборендарем - є ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ".

Окрім цього, з серпня 2021 року спірні земельні ділянки перебувають в комунальній власності в особі Балаклійської міської ради Харківської області.

У зв`язку з чим прокурор просить позовні вимоги вважати викладеним в наступній редакції:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про передачу в оренду земельних ділянок" від 12.11.2014 №3038-СГ;

- визнати недійсними договори оренди від 12.12.2014 земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0266, :04:000:0583, :01:000:0526, :02:000:0267, :01:000:0525, :05:000:0555, :05:000:0555, :02:000:0265, :01:000:0522, :01:000:0521, :01:000:0520, :02:000:0262, :01:000:0518, :02:000:0261, :01:000:0524, :01:000:0523, :05:000:0556, :05:000:0554, :01:000:0527, :05:000:0557, :01:000:0519, орендарем в яких є ФГ "ТОМКО", а орендодавцем Балаклійська міська рада Харківської області, скасувавши державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнати недійсним договори суборенди від 14.02.2020 земельних ділянок :02:000:0266, :04:000:0583, :01:000:0526, :02:000:0267, :01:000:0525, :05:000:0555, :05:000:0555, :02:000:0265, :01:000:0522, :01:000:0521, :01:000:0520, :02:000:0262, :01:000:0518, :02:000:0261, :01:000:0524, :01:000:0523, :05:000:0556, :05:000:0554, :01:000:0527, :05:000:0557, :01:000:0519, суборендарем в яких є ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ", а суборендарем (орендарем) є ФГ "ТОМКО", скасувавши державну реєстрацію права суборенди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати ФГ "ТОМКО" та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ" повернути територіальній громаді в особі Балаклійської міської ради Харківської земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0266, :04:000:0583, :01:000:0526, :02:000:0267, :01:000:0525, :05:000:0555, :05:000:0555, :02:000:0265, :01:000:0522, :01:000:0521, :01:000:0520, :02:000:0262, :01:000:0518, :02:000:0261, :01:000:0524, :01:000:0523, :05:000:0556, :05:000:0554, :01:000:0527, :05:000:0557, :01:000:0519.

Проаналізувавши зміст позовної заяви та заяви про зміну предмета позову, суд дійшов висновку, що прокурором фактично заявлені нові вимоги до інших юридичних осіб (ФГ "ТОМКО" та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ), ніж визначені в позові, окрім вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про передачу в оренду земельних ділянок" від 12.11.2014 №3038-СГ. Такі вимоги одночасно обґрунтовані новими підставами позову, а саме: зміною власника спірних земельних ділянок з Головного управління Держгеокадастру в Харківській області на Балаклійську міську раду Харківської області, а також розірванням договорів суборенди землі між ОСОБА_1 та ТОВ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП" та укладанням нових договорів суборенди землі між ОСОБА_1 та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ", які грунтуються на інших доказах які не були додані до первісного позову, та за своєю суттю є змінами фактичних підстав позову.

Тобто, в заяві про зміну предмету позову прокурором одночасно змінено як предмет, так і підстави позову, що за своєю суттю є новим позовом, відмінним від первісного поданого.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами (див. постанови Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі №916/1988/20).

Суд зазначає, що ГПК України не передбачено процесуальної дії суду у разі подання заяви, з якої вбачається одночасна зміна предмету і підстав позову.

Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 17.02.2023 у справі №911/560/20 погодився із судами попередніх інстанцій, які відмовили у прийняті до розгляду та повернули заявнику заяву про зміну предмету позову у зв`язку із одночасною зміною предмету і підстав, що в силу норм ГПК України не допускається.

Таким чином, оскільки подана прокурором заява про зміну предмета позову змінює одночасно як предмет, так і підстав позову, що суперечить вимогам частини третьої статті 46 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви щодо прийняття заяви Ізюмської окружної прокуратури в частині зміни предмету позову.

Щодо клопотання прокурора про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ФГ "ТОМКО" та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ", суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з частиною четвертою статті 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

В даному випадку прокурором заявлені позовні вимоги в первісній редакції до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ТОВ "КРАСНОПАВЛІВСЬКИЙ КХП". В той же час позовна заява в первісній редакції не містить вимог, які б могли заявлятися до ФГ "ТОМКА" та ФГ "ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ".

До того ж, клопотання про залучення співвідповідачів фактично було зініційовано заявою про зміну предмету позову, в прийняті до розгляду якого судом відмовлено.

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про залучення співвідповідачів, з огляду на вищевикладене.

Окрім цього, суд зазначає, що ухвалою від 12.02.2025 Верховний Суд передав справу №922/2185/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу №922/2185/19 на розгляд Великої Палати, Верховний Суд зазначив, що предметом спору у справі є, зокрема, позовна вимога прокурора про зобов`язання Павловську І.К. повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465.

У позовній заяві прокурор вказав, що інтереси держави порушено внаслідок прийняття органом державної влади, наділеним повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, незаконного наказу. Прокурор зауважив, що оскільки саме цей орган (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області) допустив порушення інтересів у спірних правовідносинах, то він не є органом, який може здійснювати захист інтересів держави у тих самих відносинах, тобто звернутися до суду з відповідним позовом.

Водночас з 29.01.2021 право власності на спірну земельну ділянку перейшло до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради, внаслідок чого право на повернення (витребування) цієї земельної ділянки отримала певна територіальна громада, яка і має набути статусу позивача у цій справі як правонаступниця держави.

Відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, якщо під час розгляду справи суд встановить, що право власності на земельну ділянку, яке за твердженням прокурора належало державі, перейшло від держави до територіальної громади, то суд має за власною ініціативою залучити до участі у справі правонаступника позивача територіальну громаду (в особі відповідного органу місцевого самоврядування).

За наведеного у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №633/408/18 підходу позиція органу місцевого самоврядування територіальної громади, яка набула права власності на спірну земельну ділянку та могла б відповідно бути позивачем у справі, залишається не з`ясованою, а сам орган місцевого самоврядування фактично позбавляється права на доступ до суду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), зокрема, на надання доказів і власних міркувань щодо вирішення спору.

Відповідно участь Богодухівської міської ради у даній справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не в статусі позивача не відповідає як інтересам держави, так і інтересам територіальної громади як власника спірної земельної ділянки.

На думку Верховного Суду, наведене свідчить про необхідність уточнення підходу Великої Палати Верховного Суду, за яким отримання певною територіальною громадою права на повернення (витребування) спірної земельної ділянки не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави в суді не в особі такої територіальної громади, а також без надання відповідній територіальній громаді статусу позивача.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №633/408/18, шляхом уточнення та сформулювати висновок такого змісту: у разі встановлення судом, що під час розгляду позову прокурора, поданого ним як самостійним позивачем або в інтересах держави в особі уповноваженого органу, внаслідок змін у чинному законодавстві право на витребування спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, суд повинен за власною ініціативою залучити до участі у справі правонаступника позивача територіальну громаду (в особі відповідного органу місцевого самоврядування). При цьому оскільки прокурор зобов`язаний дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", саме до звернення до суду, а не після порушення провадження у справі, таке залучення до участі у справі правонаступника позивача територіальної громади не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Такий підхід, за висновком Верховного Суду, серед іншого, надасть можливість зняти суперечність між висновками, сформульованими у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №633/408/18 (той факт, що під час розгляду та вирішення справи внаслідок змін у чинному законодавстві інтерес у поверненні спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави, задоволення позову у разі його обґрунтованості та для виконання судового рішення у частині повернення земельної ділянки на користь належного суб`єкта (територіальної громади) та висновком, викладеним у пункті 4 резолютивної частини зазначеної постанови (відповідно до якого вирішено витребувати з володіння належного відповідача земельну ділянку на користь держави).

Суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

ГПК України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов`язковий (зазначений в законі), за наявності якого господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно з частиною першою, пунктом 6 частини другої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Присутні в підготовчому засіданні 15.04.2025 представники сторін та прокурор проти зупинення провадження у даній справі не заперечували.

За умовами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що правовідносини у справах №610/1863/17 та №922/2185/19 є подібними, а правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №922/2185/19 може мати суттєве значення для правильного вирішення даної справи, з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі №610/1837/17 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №922/2185/19.

Керуючись статтями 46, 45, 48, 120, 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні щодо прийняття заяви Ізюмської окружної прокуратури в частині зміни предмету позову відмовити.

2. В задоволенні клопотання Ізюмської окружної прокуратури про залучення ФГ «ТОМКО» та ФГ «ЧЕРВОНОДОНЕЦЬКЕ» в якості співвідповідачів відмовити.

3. Зупинити провадження у справі №610/1863/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №922/2185/19.

4. Сторонам невідкладно повідомити Господарський суд Харківської області про результати перегляду в касаційному порядку справи №922/2185/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 16.04.2025.

Суддя Н.С. Добреля