ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
23.04.2025 Справа №905/410/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,
розглянувши матеріали б/н від 07.04.2025 (вх.№2485/25 від 21.04.2025)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промцемент», м.Київ
до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства «Газпром», м.Санкт-Петербург, Російська Федерація,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», м.Санкт-Петербург, Російська Федерація,
3) Міжнародної компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», м.Калінінград, Російська Федерація
про солідарне стягнення збитків в розмірі 32698862,53дол.США,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промцемент», м.Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів: 1) Публічного акціонерного товариства «Газпром», м.Санкт-Петербург, Російська Федерація, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», м.Санкт-Петербург, Російська Федерація, 3) Міжнародної компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», м.Калінінград, Російська Федерація, про солідарне стягнення збитків в розмірі 32698862,53дол.США (позов поданий засобами поштового зв`язку).
Суд встановив, що позов поданий без додержання вимоги п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України про необхідність додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Так, в розділі ІV позовної заяви позивач зазначив, що Російська Федерація здійснює не лише загальне як акціонер (наявний контрольний пакет акцій), а й безпосереднє керівництво операційною, господарською діяльністю групи компаній «Газпром», до якої входять товариства-відповідачі, та є бенефіціарним власником материнської компанії групи компаній «Газпром», які фактично являють собою єдиний цілісний суб`єкт господарювання; відповідачі є пов`язаними з Російською Федерацією особами в контексті доктрини «alter ego», тобто є частиною особи-заподіювача шкоди. З урахуванням зазначеного позивач виснував, що звільняється від сплати судового збору за подання цього позову, без наведення конкретних прикладів стверджуючи про те, що наразі у такій категорії справ сформована стала судова практика щодо звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на таке.
За приписом п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Суд зауважує, що наведена норма не містить положень про розповсюдження встановленої нею пільги на позивачів у будь-яких справах про стягнення збитків (майнової шкоди), які виникли у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом Російської Федерації. Натомість ця норма містить чіткий припис щодо меж її застосування: «у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації» і не розповсюджується на справи за позовами до будь-яких господарюючих суб`єктів (в тому числі пов`язаних з державою-агресором як з бенефіціарним власником або в контексті доктрини «alter ego»).
Отже, від сплати судового збору у категорії справ про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, звільняються позивачі лише за позовами безпосередньо до держави-агресора Російської Федерації.
В ухвалі від 17.04.2025 у справі №905/1640/24, постановленій за касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 про повернення позовної заяви позивачу, Верховний Суд зазначив: господарські суди дійшли висновку про відсутність підстав для застосування п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки цією нормою від сплати судового збору звільняються лише позивачі за позовами до держави-агресора, норма містить пряму вказівку до застосовування і не має розповсюдження на справи за позовами до господарюючих суб`єктів (пов`язаних чи не пов`язаних з державою-агресором, як і таких, що замінюють або доповнюють останню), проте позивач у якості відповідачів визначив господарюючих суб`єктів, а не саму державу-агресора, що не свідчить про наявність підстави для звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, оскільки приписи вказаної норми таких умов не передбачають. З огляду на те, що позивач не усунув недоліків позовної заяви щодо оплати у визначеному законом порядку та розмірі судового збору за подання позовної заяви та надання суду доказів здійснення такої оплати, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про повернення позову на підставі ч.4 ст.174 ГПК України. Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги у справі №905/1640/24 та відмову у відкритті касаційного провадження на підставі ч.2 ст.293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норм права господарськими судами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Судові рішення у справі №905/1640/24 суди приймали за обставин, подібних обставинам справи №905/410/25 за складом сторін, предметом позову і позиції позивача щодо відсутності у нього обов`язку сплатити судовий збір.
Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору для звернення до господарського суду з позовом майнового характеру: 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України №4059-IX від 19.11.2024 «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3028,00грн.
За приписом абз.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Керуючись ст.ст.164 (п.2 ч.1), 174 (ч.ч.1, 2), 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промцемент» залишити без руху.
2. Встановити позивачу строк до 02.05.2025 включно для усунення недоліку позовної заяви, про який зазначено в цій ухвалі, шляхом подання до суду доказу сплати на реквізити Господарського суду Донецької області судового збору в сумі 1059800,00грн за подання позову у справі №905/410/25.
3. Суд враховує, що позивач має кабінет у системі «Електронний суд», до якого ухвала буде доставлена автоматично; крім того, ухвала буде направлена на вказані в позові адреси електронної пошти позивача і його представника.
4. Повідомити позивача: якщо недолік позовної заяви не буде усунений у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу (ч.4 ст.174 ГПК України).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч.7 ст.6 ГПК України).

Суддя О.М. Шилова

надр. 1 прим. у справу