РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025Справа № 911/3056/24
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» (08700, Київська обл., місто Обухів(з), вул.Малишка, будинок 5 Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 43898049)
до проПриватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» (08205, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул.Шевченка Тараса, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 40290898) стягнення заборгованості у розмірі 291 194 грн. 70 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 291 194 грн. 70 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.11.2024 року направлено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» б/н від 11.11.2024 року (вх. №1564/24 від 11.11.2024) до Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» про стягнення заборгованості за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва від 25.12.2024 року, справу №911/3056/24 передано до розгляду у складі судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» до Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» про стягнення заборгованості у розмірі 291 194 грн. 70 коп. залишено без руху.

17.01.2025 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі №911/3056/24, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

17.03.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26.03.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.01.2025 року була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду поштових конвертів, у зв`язку з відсутністю адресата, надісланих на адресу Сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» є 08700, Київська обл., місто Обухів(з), вул.Малишка, будинок 5 Б, а місцезнаходженням Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» є 08205, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул.Шевченка Тараса, будинок 7.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі №911/3056/24 були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС», Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.», зазначені на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Сторони мають доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

15.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» (Субпідрядник) та Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» (Генпідрядник) було укладено Договір №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва, відповідно до умов якого Субпідрядник зобов?язується виконати повний обсяг фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві об?єкту багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім?ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва ( надалі - Об?єкт) і здати їх Генпідряднику разом з виконавчою документацією, відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений цим Договором строк. (а.с.8-14)

Термін виконання робіт грудень 2022 року. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.3.2 Договору загальна вартість робіт за цим договором згідно договірної ціни (Додаток №1) орієнтовно складає 12458485 грн.

Згідно з п.3.4 Договору Субпідрядник готує Акт ф.№КБ-2в та Довідку ф. №КБ-3, та передає їх для підписання Генпідряднику у строк не пізніше 20 числа місяця, що є звітним.

Генпідрядник зобов??язується на протязі 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Акту ф. NєКБ-2в та Довідки ф. NєКБ-3 за відповідний період, перевірити їх відповідність дійсності та підписати в частині фактично виконаних обсягів Робіт, або надати Субпідряднику мотивовану письмову відмову від підписання вищезазначених документів, з переліком необхідних доробок. (п.3.5 Договору)

У п.3.6 Договору визначено, що у випадку мотивованої відмови Генпідрядника від підписання Акту ф. №КБ-2в та Довідки ф. №КБ-3 за відповідний період, Сторони у п?ятиденний термін, з моменту надходження мотивованої відмови, складають двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання.

Пунктом 3.7 Договору Сторони визначили, що Генпідрядник здійснює щомісячні проміжні платежі пропорційно фактично виконаним обсягам робіт згідно представленим Субпідрядником документам в місяці, наступному за звітним, шляхом перерахування коштів на рахунок Субпідрядника в межах 90% вартості робіт.

Остаточні взаєморозрахунки Сторін здійснюються після приймання Об?єкта Держкомісією і передачі його на баланс експлуатуючій організації. (п.3.8 Договору)

Згідно з п.3.10 Договору Субпідрядник здійснює оплату послуг Генпідрядника в сумі 3,5 % (в т.ч. ПДВ) від вартості щомісячного виконання робіт після повного розрахунку з Субпідрядником.

Роботи за цим договором вважаються виконаними Субпідрядником після підписання акту приймання -передачі на весь об?єм робіт, передбаченим проектом. (п.4.2 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року Позивач виконав фасадно-оздоблювальні роботи на будівництві об?єкту багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім?ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт за лютий 2022 року від 16.05.2022 року на суму 60 235 грн. 40 коп., за лютий 2022 року від 16.05.2022 року на суму 195 728 грн. 48 коп., за липень 2022 року від 27.07.2022 року на суму 407 164 грн. 85 коп., за липень 2022 року від 27.07.2022 року на суму 145 234 грн. 58 коп., за серпень 2022 року від 24.08.2022 року на суму 339 248 грн. 33 коп., за серпень 2022 року від 26.08.2022 року на суму 116 087 грн. 27 коп., за жовтень 2022 року від 31.10.2022 року на суму 245 753 грн. 27 коп., довідками про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму в розмірі 1 509 452 грн. 18 коп. (а.с.15-28) та здійснив часткову оплату за виконані роботи у розмірі 1 107 350 грн. 00 коп., що підтверджується реєстром операцій по рахунку Позивача. (а.с.65-66)

19.02.2024 року, 24.04.2024 року Позивачем направлено на адресу Відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість за договором, що підтверджується копіями описів вкладення у цінні листи від 19.02.2024 р., від 24.04.2024 року, фіскальних чеків, накладних. (а.с.68-70, 73-75) У відповідь на яку останній листом б/н від 15.03.2024 р. повідомив, що у нього відсутні документи по взаємовідносинам з Позивачем. (а.с.71-72)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» перед Позивачем становить 245 909 грн. 60 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов Договору Позивач просить Суд стягнути з Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» інфляційні у розмірі 31 117 грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 14 168 грн. 40 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що 10.12.2018 р. між комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (Замовник) та приватним підприємством «Еталонбуд.» (Генпідрядник) укладено підрядний договір №4/1283 від 10.12.2018 р. на виконання робіт з будівництва багатоповерхових житлових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-а у Святошинському районі м. Києва. Адвокатське об`єднання «Дефендо Капітал» звернулось до Замовника будівництва КП «Житлоінвестбуд-УКБ» із адвокатським запитом №02/03 від 11.03.2025 р. про надання інформації. У відповідь отримало лист №056/01- 496 від 11.03.2025 р., в якому зазначено, що станом на 11.03.2025 року секція Б1 багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім`ї Сосніних, 4-а у Святошинському районі м. Києва не добудована, не введена в експлуатацію і не передана на обслуговування експлуатуючій організації. Таким чином, умова про здійснення Відповідачем остаточних взаєморозрахунків (п.3.8 ст. 3 Договору), а саме 10 % вартості робіт, містить вказівку на подію, яка має неминуче настати. Приймаючи до уваги умови укладеного сторонами Договору, строк (термін) виконання Відповідачем своїх грошових зобов`язань в розмірі 10% вартості робіт (1 509 452,18 грн. загальна вартість виконаних робіт, з яких 10 % становить 150 945,22 грн.) є таким, що не настав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як унормовано згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року Позивач виконав фасадно-оздоблювальні роботи на будівництві об?єкту багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім?ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані роботи, що підтверджується Актами приймання виконаних робіт за лютий 2022 року від 16.05.2022 року на суму 60 235 грн. 40 коп., за лютий 2022 року від 16.05.2022 року на суму 195 728 грн. 48 коп., за липень 2022 року від 27.07.2022 року на суму 407 164 грн. 85 коп., за липень 2022 року від 27.07.2022 року на суму 145 234 грн. 58 коп., за серпень 2022 року від 24.08.2022 року на суму 339 248 грн. 33 коп., за серпень 2022 року від 26.08.2022 року на суму 116 087 грн. 27 коп., за жовтень 2022 року від 31.10.2022 року на суму 245 753 грн. 27 коп., довідками про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму в розмірі 1 509 452 грн. 18 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.15-28) та здійснив часткову оплату за виконані роботи у розмірі 1 263 542 грн. 58 коп., що підтверджується реєстром операцій по рахунку Позивача. (а.с.65-66)

Крім того, на підтвердження виконання робіт Позивачем долучено до матеріалів справи податкові накладні, які прийняті ДПС України, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с.29-62)

Відповідно до п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.16.1.4 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

201.10. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Враховуючи вищенаведене, Судом встановлено, що зі спірних господарських операцій Позивачем виписано Відповідачу податкові накладні та сплачено податок на додану вартість в доход Державного бюджету України, а Відповідачем сформовано податковий кредит.

При цьому, Суд звертає увагу, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним подавались уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту Позивачем за оспорюваними накладними.

Роботи за цим договором вважаються виконаними Субпідрядником після підписання акту приймання -передачі на весь об?єм робіт, передбаченим проектом. (п.4.2 Договору)

Пунктом 3.7 Договору Сторони визначили, що Генпідрядник здійснює щомісячні проміжні платежі пропорційно фактично виконаним обсягам робіт згідно представленим Субпідрядником документам в місяці, наступному за звітним, шляхом перерахування коштів на рахунок Субпідрядника в межах 90% вартості робіт.

Остаточні взаєморозрахунки Сторін здійснюються після приймання Об?єкта Держкомісією і передачі його на баланс експлуатуючій організації. (п.3.8 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2018 року між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" (Замовник) та Приватним підприємством «Еталонбуд.» (Генпідрядник) було укладено Пдрядний договір №4/1283 на виконання робіт з будівництва багатоповерхових житлових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-а у Святошинському районі м. Києва.

Листом №056/01- 496 від 11.03.2025 р. Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" повідомило, що станом на 11.03.2025 року секція Б1 багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім`ї Сосніних, 4-а у Святошинському районі м. Києва не добудована, не введена в експлуатацію і не передана на обслуговування експлуатуючій організації.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги п.п.3.7, 3.8 Договору №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року, Суд приходить до висновку, що оскільки об`єкт будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Сім?ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва не прийнятий в експлуатацію, не переданий на баланс експлуатуючій організації, обов`язок Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» по оплаті виконаних та прийнятих робіт на загальну суму в розмірі 1 509 452 грн. 18 коп. настав лише в межах 90% вартості робіт 01.11.2022 року з урахуванням того, що останній акт приймання виконаних робіт був підписаний сторонами 31.10.2022 року.

Таким чином, заборгованість Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» за Договором №150101 на виконання фасадно-оздоблювальних робіт на будівництві багатоповерхових будинків на вул. Сім`ї Сосніних, 4-А, секція Б1 у Святошинському районі м. Києва від 15.01.2022 року становить 94 964 грн. 38 коп. ((1 509 452 грн. 18 коп. *90%) - 1 263 542 грн. 58 коп.)

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» в розмірі 94 964 грн. 38 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 94 964 грн. 38 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 01.12.2022 року по 31.10.2024 року у розмірі 14 168 грн. 40 коп. та інфляційні у розмірі 31 117 грн. 30 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання за загальний період з 01.12.2022 року по 31.10.2024 року у розмірі 14 168 грн. 40 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення розміру заборгованості Відповідача. При цьому, Суд зазначає, що прострочення Відповідача розпочалось з 02.11.2022 року, а Позивачем визначено період прострочення з 01.12.2022 р. В той же час, Суд відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог, а тому розглядає вимоги Позивача в межах заявленого періоду. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 3% річних за загальний період прострочки з 01.12.2022 року по 31.10.2024 р. у розмірі 5 465 грн. 00 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 01.12.2022 року по 31.10.2024 р. у розмірі 31 117 грн. 30 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення розміру заборгованості Відповідача. При цьому, Суд зазначає, що прострочення Відповідача розпочалось з 02.11.2022 року, а Позивачем визначено період прострочення з 01.12.2022 р. В той же час, Суд відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог, а тому розглядає вимоги Позивача в межах заявленого періоду. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню інфляційні за загальний період прострочки з 01.12.2022 року по 31.10.2024 р. у розмірі 13 942 грн. 45 коп.

Таким чином, з Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 94 964 грн. 38 коп., 3% річних у розмірі 5 465 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 13 942 грн. 45 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2025 року між Приватним підприємством «ЕТАЛОНБУД.» (Замовник) та адвокатським об`єднанням «Дефендо Капітал» (Виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги б/н, за умовами якого Виконавець згідно з цим договором зобов?язується надати Замовникові правничу допомогу, а Замовник зобов?язується прийняти та оплатити надану правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Відповідачем було подано Акт приймання - передачі наданої правничої допомоги б/н від 24.03.2025 року на суму 70000 грн., детальний опис правнчиої допомоги.

Згідно з Актом приймання - передачі наданої правничої допомоги б/н від 24.03.2025 року адвокатським об`єднанням «Дефендо Капітал» була надана правнича допомога, а саме:

- складання клопотання до Господарського суду м. Києва про надання матеріалів справи №911/3056/24 для ознайомлення;

- ознайомлення 27.02.2025 р. в Господарському суді міста Києва з матеріалами справи №911/3056/24 за позовом ТОВ «Білдерс» до ПП «Еталонбуд.» про стягнення заборгованості у розмірі 291 194,70 грн.;

- складання адвокатського запиту №02/03 від 11.03.2025 р. до Комунального підприємства "Житлоінве«тбуд-УКБ»;

- складання, підписання та подання 14.03.2025 р. до Господарського суду м. Києва відзиву на позовну заяву ТОВ «Білдерс» до ПП «Еталонбуд.» про стягнення заборгованості у розмірі 291 194,70 грн. у справі №911/3056/24;

- складання, підписання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі №911/3056/24;

- представництво інтересів Замовника в Господарському суді м. Києва під час розгляду справи №911/3056/24 за позовом ТОВ «Білдерс» до ПП «Еталонбуд.» про стягнення заборгованості;

- консультування з усіх питань, які виникають у зв`язку з розглядом в Господарському суді м. Києва справи №911/3056/24 за позовом ТОВ «Білдерс» до ПП «Еталонбуд.» про стягнення заборгованості

Судом встановлено, що Балійчук Л.І. є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2518/10 від 26.02.2004 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, Суд враховує, що наданий акт прийому передачі виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із Позивача у даній справі гонорару є завищеним та не відповідає критерію розумності.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, доходить висновку про те, що обґрунтованою сумою витрат на професійну правничу допомогу є 10 000 грн. 00 коп., які відповідають фактичним витратам на правову допомогу, які Відповідач планував понести в суді, виходячи з обсягу запланованої правової допомоги та складності справи; витратам, які фактично поніс Відповідач, відповідно до актів наданих послуг і витратам, які за оцінкою суду підлягають віднесенню на Позивача з точки зору її складності, та розумної необхідності і реальності понесених судових витрат. А тому на підставі п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з Позивача на користь Відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» (08205, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул.Шевченка Тараса, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 40290898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» (08700, Київська обл., місто Обухів(з), вул.Малишка, будинок 5 Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 43898049) заборгованість у розмірі 94 964 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 38 коп., 3% річних у розмірі 5 465 (п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 13 942 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 1 715 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) грн. 58 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛДЕРС» (08700, Київська обл., місто Обухів(з), вул.Малишка, будинок 5 Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 43898049) на користь Приватного підприємства «ЕТАЛОНБУД.» (08205, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул.Шевченка Тараса, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 40290898) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Чинчин