ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м.Черкаси Справа № 925/19/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Захист-1", м.Київ, провул.Куренівський,15

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянський завод продтоварів", м.Шпола, вул.Соборна,87

про стягнення 45720,09 грн заборгованості за договором,

без участі повноважних представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп-Захист-1" (виконавець, кредитор, позивач) звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянський завод продтоварів" (замовник, боржник, відповідач) із вимогами про стягнення 45720,09 грн заборгованості за договором про надання охоронних послуг від 01.05.2021 №01/05/2021, з них: 39200,00 грн основного боргу за період з 01.04.2023 по 28.04.2023, 1894,49 грн 3% річних, 4625,60 грн інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Ухвалами суду: від 17.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 20.02.2025; від 20.02.2025 з огляду на неявку представників сторін проведення судового засідання відкладено на 20.03.2025.

20.03.2025 судове засідання відкладено на 09.04.2025.

В судовому засіданні 09.04.2025 суд проголосив про перехід в стадію прийняття рішення з його проголошенням 16.04.2025.

Учасники справи (позивач та відповідач) були належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, однак участі повноважних представників не забезпечили.

Відповідач подав відзив на позов вх.суду №5478/25 від 08.04.2025 (а.с. 77-79), вимоги визнає частково на суму 31360 грн з посиланням на усні домовленості з керівниками позивача. Належних письмових доказів врегулювання суми боргу у справу не подано.

За результатами судового розгляду до справи приєднано вступну та резолютивну частину рішення без їх проголошення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом установлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між ТОВ "Шполянський завод продтоварів" (замовник, відповідач, боржник) та ТОВ "Віп-Захист-1" (виконавець, кредитор, позивач) 01.05.2021 укладений договір №01/05/2021 про надання охоронних послуг (а.с. 10-15).

Предметом договору є надання охоронних послуг об`єкта відповідача. Вид охорони визначається за згодою сторін як інспекторська-сторожова служба охорони. Система охорони об`єкту відповідача визначається Охороною та узгоджується замовником п. 1.1. договору.

Охоронні послуги надаються з першого дня чинності договору з функціонуванням нагляду за об`єктом охорони - п.3.1. договору.

Строк дії договору визначений сторонами з 01.05.2021 по 31.12.2021. За виконання сторонами умов договору після його закінчення та відсутності заперечень договір вважається продовженим на невизначений термін, але кожна зі сторін має право на його припинення за умовами договору.

Оплата за послуги охорони становить 38000 грн/місяць (з ПДВ) п. 4.1. договору.

01.06.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №01/05/2021, якою внесено зміни в п. 4.1. договору та встановлено оплату за послуги 42000 грн/місяць (з ПДВ). Решта пунктів договору без змін (а.с. 16).

Строк оплати вартості послуг встановлений до 15 числа наступного за звітним місяця, в безготівковій формі зі сплатою на поточний рахунок надавача послуг, після надання рахунку на оплату, або без такого п. 4.2. договору.

Щомісячно охороною складається та подається на підписання замовнику Акт приймання-передачі наданих послуг (в межах 1-5 числа наступного за звітним місяця). Замовник має підписати Акт не пізніше 5 числа наступного за звітним місяця п. 7.2 договору.

Відповідач (замовник) направив позивачеві (виконавцю) повідомлення вих.№325 від 19.04.2023 про розірвання договору про надання охоронних послуг з 29.04.2023

Позивач направив відповідачеві з супровідним листом 28.04.2023 рахунок фактуру №СФ-0000012 від 28.04.2023 на суму 39200 грн, Акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) №ОУ-0000012 на суму 39200 грн за квітень 2023 (в 2 примірниках), та акт зняття постів ТОВ "Шполянський завод продтоварів" від 29.04.2023 (в 2 примірниках).

В травні 2023 відповідач повернув підписаний акт зняття постів з об`єкту відповідача та лист-претензію №405 від 11.05.2023 щодо завищення ціни послуги. Вказує про відсутність поста №2 протягом 17 днів квітня 2023 та погоджується з сумою до оплати послуг 31360 грн.

Позивач вказує на порушення відповідачем п. 7.3. договору про направлення претензій та зауважень протягом 3 календарних днів з моменту виявлення зауважень, про які він зазначає в претензії, в зв`язку з чим замовник втрачає право посилатися на ці зауваження внаслідок пропущення строку на їх заявлення щодо порушення умов договору.

Станом на день звернення з позовом відповідач не повернув позивачеві Акт прийняття виконаних робіт (послуг) за квітень 2023 зі своїми зауваженнями, та не сплатив позивачеві вартість наданих та спожитих послуг, що стало причиною звернення позивача в господарський суд з позовом за захистом свого порушеного права та примусового стягнення заборгованості та нарахувань і обтяжень на суму боргу. Подано оригінали документів для огляду судом.

У відзиві на позов відповідач визнає вимоги частково, в сумі 31360 грн основного боргу, з посиланням на усні домовленості між керівниками позивача та відповідача вх.суду №5478/25 від 08.04.2025 (а.с. 77-79). Доказів погашення боргу не подано.

Інших доказів у справу не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання на ринку послуг, самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 39200 грн основної заборгованості за надані за договором від 02.05.2021 №01/05/2021 послуги хорони об`єкта відповідача.

Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору про надання охоронних послуг від 01.05.2021 №01/05/2021 (а.с.10-16); договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України). Договір відповідає положенням глави 63 Цивільного кодексу України як змішаний договір послуги охорони, яка безпосередньо споживається замовником.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ст.901. 1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання;

ч.1 ст.903. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору від 01.05.2021 №01/05/2021 на замовлення відповідача останньому надано послуги з фізичної сторожової охорони об`єкту відповідача в м. Шпола Черкаської області.

з 29.04.2023 за домовленістю сторін спірний договір надання послуг від 01.05.2021 розірвано на підставі повідомлення відповідача за вих.№325 від 19.04.2023 про розірвання договору про надання охоронних послуг.

Для врегулювання і належного припинення розрахунків позивач направив на оплату відповідачеві з супровідним листом 28.04.2023 рахунок фактуру №СФ-0000012 від 28.04.2023 на суму 39200 грн, Акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) №ОУ-0000012 на суму 39200 грн за квітень 2023 (в 2 примірниках), та акт зняття постів ТОВ "Шполянський завод продтоварів" від 29.04.2023 (в 2 примірниках).

Відповідач своєчасно акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) №ОУ-0000012 на суму 39200 грн за квітень 2023 не підписав, реально надані та спожиті послуги не оплатив. Сума основного боргу складає 39200 грн, що є предметом спору.

Натомість відповідач заявляє про досягнення усних домовленостей з керівниками про суму оплати 31360 грн, яка також не сплачена.

Відповідач своєчасно не подав заперечення та зауваження на акт прийняття послуг, у зв`язку з чим втрачає право посилатись на ці зауваження як підставу прострочення заборгованості.

З наявних у справі (та не спростованих відповідачем у належний спосіб) доказів, судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про надання послуг охорони від 01.05.2021 №01/05/2021, надавши послуги з фізичної охорони об`єкту відповідача, що підтверджується вищевказаними документами (а.с.10-19).

Враховуючи зазначені вище приписи чинного законодавства та умови договору, надані позивачем рахунок на оплату та Акт виконання послуг з а квітень 2023 є належними та допустимими доказами надання позивачем послуг з фізичної охорони об`єкта відповідача, а відсутність своєчасних претензій відповідача щодо кількості та якості послуг дають суду підстави стверджувати про належне виконання виконавцем обов`язків з надання послуг. Тобто відповідача замовив та спожив дані послуги за 01-28 квітня 2023 року і договір №01/05/2021 розірвано з ініціативи відповідача.

При цьому, як убачається із наявних у матеріалах справи копій актів виконаних робіт (послуг), будь-які заперечення щодо повного та належного надання позивачем послуг з фізичної охорони об`єкту відповідача відсутні.

Твердження відповідача про відсутність поста №2 в квітні 2023 при несенні охорони об`єкта не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами, а подані документи позивача є більш вірогідними в частині належного надання позивачем послуг з охорони за договором.

Суд враховує, що всі господарські взаємовідносини сторін як юридичних осіб будуються виключено на письмових документах, тому суд при прийнятті рішення не враховує твердження відповідача про досягнення усної домовленості між керівниками про зменшення оплати за квітень 2023 до 31360 грн.

Акт здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) №ОУ-0000012 на суму 39200 грн за квітень 2023 (в 2 примірниках), та акт зняття постів ТОВ "Шполянський завод продтоварів" від 29.04.2023 (в 2 примірниках) були направлені відповідачеві для підписання, але в установлений строк відповідач примірника Акту здачі-прийняття робіт (послуг) за квітень 2023 не підписав і позивачеві не повернув.

Разом з тим, відповідачем у визначений договором строк повної оплати вартості наданих та спожитих послуг здійснено не було.

Суд вважає, що строк виконання оплати відповідачем за господарським договором №01/05/2021 від 01.05.2021 - є таким, що настав.

Вказані обставини відповідачем не спростовано. Станом на день розгляду справи доказів належного виконання умов спірного договору відповідачем не надано.

Невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строки, встановлені п.4.2 договору, є правовою підставою для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми основного боргу 39200 грн у примусовому порядку.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

За прострочення виконання зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 4625,60 грн інфляційних втрат та 1894,49 грн -3% річних з простроченої суми.

Вимога позивача ґрунтується на приписах ст. 625 ЦК України про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання перед кредитором.

Розрахунок позивача є математично правильним (а.с. 4) в тексті позовної заяви, та перевірений судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон".

Вимоги позивача про стягнення 1894,49 грн 3% річних з простроченої суми (період 15.05.2023-22.12.2024 588 днів) та 4625,60 грн інфляційних втрат за період червня 2023-листопада 2024 року за невиконання грошового зобов`язання підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду відзиву чи й доказів проведення розрахунку з позивачем.

Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 39200 грн боргу, 4625,60 грн інфляційних втрат та 1894,49 грн -3% річних з простроченої суми.

Суд при прийнятті рішення враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак належить стягнути на користь позивача 3028 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шполянський завод продтоварів", м. Шпола Черкаської області, вул.Соборна,87; , номер рахунку в банку невідомий

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп-Захист-1", м.Київ, пров.Куренівський,15; , номер рахунку в банку невідомий

39200 грн боргу, 4625,60 грн інфляційних втрат, 1894,49 грн -3% річних та 3028 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 16.04.2025

Суддя Г.М.Скиба