ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2303/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.

представники сторін:

від позивача: Скупа Н.О., представник;

від скаржника: Охотін М.В., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.12.2024 року у справі №908/2303/24 (суддя Корсун В.Л.)

від заявника (стягувача): Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35

до боржника: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16", 69005, м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 16

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2024 року № 16488 у розмірі 18 011,91 грн та 242,24 грн судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024 року до господарського суду Запорізької області в системі "Електронний суд" звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (далі - ТОВ "Запоріжжяелектропостачання") з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16" (далі - ОСББ "ЯЦЕНКА 16") заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2024 року № 16488 у розмірі 18 011,91 грн, а саме: 17 429,28 грн основного боргу, 141,53 грн 3 % річних та 441,10 грн інфляційних втрат. Крім того, заявник просив стягнути з боржника 242,24 грн судового збору.

Заяву обґрунтовано положеннями ст.ст. 4, 12, 20, 27, 147-150, 154 ГПК України, ст. ст. 16, 205, 526, 530, 625, 629, 640 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 193, 230, 232, 275 ГК України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричною енергією, затверженими постановою НКРЕКП України від 14.03.2018 року № 312, а також неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2024 року № 16488 щодо оплати заборгованості за використану (спожиту) електричну енергію за період з березня по червень 2024 року включно.

За результатом розгляду вказаної заяви, господарським судом Запорізької області 03.09.2024 року видано відповідний судовий наказ, копію якого разом із копією заяви стягувача надіслано ОСББ "ЯЦЕНКА 16" (боржнику) за юридичною адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 16.

29.10.2024 року судом видано стягувачу судовий наказ у справі № 908/2303/24, який набрав законної сили 13.10.2024 року.

24.12.2024 року до суду в системі "Електронний суд" надійшла заява за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24. Заяву вмотивовано тим, що боржником не визнаються обсяги спожитої електричної енергії за період березень-червень 2024 року, які складають 6462 кВт/год, що в свою чергу не відповідає дійсності, оскільки покази лічильника відрізняються та становлять 4141 кВт/год.

Крім того, боржником в пункті 1 заяви за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24 заявлено клопотання та разом із заявою за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24 надано клопотання про поновлення процесуального строку, в якому останній просить суд поновити ОСББ "ЯЦЕНКА 16" процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу господарського суду Запорізької області від 03.09.2024 року по справі № 908/2303/24.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.12.2024 року повернуто ОСББ "ЯЦЕНКА 16" (боржнику) заяву за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що вказана заява подана поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 157 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.12.2024 року у справі №908/2303/24, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати; задовольнити клопотання ОСББ "ЯЦЕНКА 16" про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на момент винесення судового наказу ОСББ "ЯЦЕНКА 16" не було зареєстровано в Електронному суді, на його поштову адресу від суду нічого не надходило. В електронному суді заявник ознайомився з судовим наказом лише 12.12.2024 року.

При цьому, ОСББ не отримувало заяву про видачу судового наказу на поштову адресу. В електронному суді зареєструвалися вже після набрання судовим наказом законної сили.

За доводами скаржника між сторонами існує спір щодо нарахування обсягів спожитої електричної енергії, оскільки заявлений заявником обсяг спожитої електричної енергії за період березень-червень 2024 року складає 6462 кВт*год, що в свою чергу не відповідає дійсності.

ОСББ листом від 30.11.2024 року за вих. № 2024/11 звернулося до ПАТ "Запоріжжяобленерго" з проханням зробити перерахунок за спожиту електричну енергію за фактичними показами, які надано у звітах, та зазначено, що показники лічильника становлять 4141,7 кВт*год.

Також скаржник звертає увагу, що стягувачем - ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", сплачено судовий збір у розмірі 242,24 грн, але ні в заяві про видачу судового наказу, ні в самому судовому наказі не вказано, чому саме сплачено суму 242,24 грн, а не 302,80 грн.

Апелянт вважає, що в порушення вимог Закону України "Про судовий збір", Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", ГПК України, заявником не повністю сплачено судовий збір для винесення судового наказу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" згідно відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. В обґрунтування відзиву зазначає, що з 18.10.2023 року, зокрема, на юридичних осіб, до кола осіб яких належить ОСББ "ЯЦЕНКА 16", покладено обов`язок зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), а також визначено, що документи, які в обов`язковому порядку мають надсилатись іншій стороні, можуть надсилатись в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля).

Щодо сплати судового збору Товариство зазначає, що ним було надіслано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСББ "Яценка 16" заборгованості шляхом надіслання заяви через ЄСІТС. Відповідно, судовий збір було сплачено у розмірі 242, 24 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Парусніков Ю.Б., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.03.2025 року на 09:30 год.

У судовому засіданні 24.03.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу та повернуто відповідну заяву без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2024 року до господарського суду Запорізької області в системі "Електронний суд" звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (далі - ТОВ "Запоріжжяелектропостачання") з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16" заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2024 року № 16488 у розмірі 18 011,91 грн, а саме: 17 429,28 грн основного боргу, 141,53 грн 3 % річних та 441,10 грн інфляційних втрат. Крім того, заявник просив стягнути з боржника 242,24 грн судового збору.

За результатом розгляду вказаної заяви господарським судом Запорізької області 03.09.2024 року видано відповідний судовий наказ, копію якого разом із копією заяви стягувача надіслано ОСББ "ЯЦЕНКА 16" (боржнику) за юридичною адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 16.

29.10.2024 року судом видано стягувачу судовий наказ у справі № 908/2303/24, який набрав законної сили 13.10.2024 року.

24.12.2024 року до суду в системі "Електронний суд" надійшла заява за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24.

Заяву вмотивовано тим, що боржником не визнаються обсяги спожитої електричної енергії за період березень-червень 2024 року, які складають 6462 кВт/год, що в свою чергу не відповідає дійсності, оскільки покази лічильника відрізняються та становлять 4141 кВт/год.

Крім того, боржником в пункті 1 заяви за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24 заявлено клопотання та разом із заявою за вих. від 24.12.2024 року про скасування судового наказу у справі № 908/2303/24 надано клопотання (без номеру та дати) про поновлення процесуального строку, в якому останній просить суд поновити ОСББ "ЯЦЕНКА 16" процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу господарського суду Запорізької області від 03.09.2024 року по справі № 908/2303/24.

Заяву вмотивовано тим, що боржник не отримував заяву про видачу судового наказу та не міг надати свої заперечення щодо обсягів спожитої електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 156 ГПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Положеннями статті 157 ГПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України); 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Частиною 2 статті 158 ГПК України визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 ГПК України).

В частині 3 статті 2 ГПК України унормовано, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Зазначеними нормами чітко встановлено процесуальну поведінку, відповідно до якої учасники справи зобов`язані діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строків на подання заяви боржника про скасування судового наказу. Для цього особа, зацікавлена у поданні такої заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, у передбачені законодавством строки.

Водночас інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дотримання процесуальної дисципліни учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 910/186/21).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 ГПК України).

З наведеного вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк був пропущений та чи підлягає він поновленню. ГПК України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили.

Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (далі - Правила № 270), у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19 та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 тощо.

Отже, з урахуванням статтей 116, 157 ГПК України, суд першої інстанції вірно встановив, що останнім строком для подання заяви про скасування судового наказу від 03.09.2024 року у справі № 908/2303/24 було 07.10.2024 року.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 року у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 року у справі № 916/1178/20, тощо).

ЄСПЛ зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003 року, заяви № 69829/01, № 2672/03).

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.07.2023 року у справі № 906/638/22.

Копія судового наказу від 03.09.2024 року у справі № 908/2303/24 разом із копією заяви стягувача, було надіслано ОСББ "ЯЦЕНКА 16" (боржнику) за юридичною адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 16.

Вказана адреса також зазначена боржником в апеляційній скарзі та правильність останньої апелянтом не заперечується.

20.09.2024 року копія судового наказу з додатками повернулися до суду першої інстанції з відміткою оператора поштового зв`язку щодо причин невручення, а саме - за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо направлення місцевим господарським судом судового наказу від 03.09.2024 року у справі № 908/2303/24 рекомендованим поштовим відправленням за належною юридичною адресою в установлені строки, а також відсутність будь-яких доказів недотримання оператором поштового зв`язку процедурних вимог при здійсненні доставки, апелянтом не обґрунтовано належними доказами наявність порушень, які б свідчили про неналежне повідомлення про винесення судового наказу, оскільки повернення кореспонденції за наслідками спливу строку зберігання не змінює правового висновку щодо вчинення судом належних процесуальних дій відповідно до статей 116, 120, 157, 242 ГПК України та усталеної практики Верховного Суду.

Таким чином, вказане свідчить про те, що сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, що надіслана за належною адресою, не може вважатися поважною причиною пропуску строку та підставою для поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, оскільки цей факт зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Посилання скаржника на не направлення йому заяви про видачу судового наказу заявником не приймаються судом до уваги.

Із матеріалів справи вбачається, що заява про видачу судового наказу була сформована в системі "Електронний суд".

18.10.2023 року введено в дію положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами " №3200-IX від 29.06.2023 року.

Зазначеним законом внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими осіб, визначених частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку зобов`язано зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Згідно частини 6 статті 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Таким чином, заявник, як юридична особа, згідно з частиною 6 статті 6 ГПК України зобов`язаний зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами ще станом на момент набрання законної сили Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами "№3200-IX від 29.06.2023 року. Між тим, боржником не було виконано цього обов`язку на момент винесення судом наказу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (пункт 27 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України", заява № 24402/02).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на невиконання боржником вимог процесуального законодавства, а саме - у зв`язку з недоведеністю поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу, та правомірно повернув заявнику заяву про скасування судового наказу без розгляду.

З приводу сплати заявником судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, колегія суддів зазнає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто, в даному випадку судовий збір становить із застосуванням коефіцієнту - 242, 24 грн.

Оскільки заявником було надіслано заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСББ "Яценка 16" до суду шляхом надіслання її через ЄСІТС, відповідно, судовий збір у розмірі 242, 24 грн сплачено у вірно визначеному розмірі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що недоплата судового збору не є підставою для скасування судових рішень. В такому випадку, суд вправі достягнути зі сторони різницю між сплаченим судовим збором та встановленим його розміром.

Встановлені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди скаржника з ухвалою суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 ГПК України).

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин справи апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.12.2024 року у справі №908/2303/24 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.12.2024 року у справі №908/2303/24 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЯЦЕНКА 16".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена у повному обсязі 18.04.2025 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя О.Г.Іванов