ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.2025м. СумиСправа № 920/1296/24(583/5746/24)

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/1296/24(583/5746/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4, літера А, офіс 10, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 65 279,55 грн,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 у розмірі 65 279,55 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Також, позивачем 12.12.2024 подана заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відкриттям Господарським судом Сумської області провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2024 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; судове засідання призначено на 06.01.2025.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2025 матеріали справи № 583/5746/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Господарського суду Сумської області, на розгляді якого перебуває справа № 920/1296/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Також, судом зазначено, що необхідності закриття провадження у справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливити захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строків звернення.

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.01.2025 справу № 920/1296/24 (583/5746/24) призначено судді Соп`яненко О.Ю.

У провадженні судді Соп`яненко О.Ю. знаходиться справа № 920/1296/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.11.2024 відкрито провадження у справі № 920/1296/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 11.02.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1296/24 (583/5746/24); визначив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; розгляд справи № 583/5746/24 здійснювати в межах справи № 920/1296/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , в окремому позовному провадженні; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала від 11.02.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу у її електронний кабінет, доставлена 12.02.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, будь-яких клопотань чи заяв не подала.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 233, ст. 252 ГПК України розгляд справи з постановленням рішення (вступної та резолютивної частини) закінчений 11.04.2025.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Позивачем у даній справі - Товариством з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ 12.12.2024 подана заява про закриття провадження у справі. В обгрунтування заяви зазначає, що Господарським судом Сумської області відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, на думку заявника, наявні підстави для закриття провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в ухвалі від 06.01.2025 визначився щодо недоцільності закриття провадження у справі та на підставі приписів ст. 260 ЦПК України передав матеріали цивільної справи для їх розгляду у межах справи про неплатоспроможність.

Враховуючи, що за приписами ст. 20 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ до неплатоспроможного боржника ОСОБА_1 підлягає розгляду за правилами господарського судочинства в межах справи про неплатоспроможність, ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.02.2025 був прийнятий до розгляду, правові підстави для закриття провадження у справі відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні відповідного клопотання позивача суд відмовляє.

Відповідно до позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 в розмірі 65 279,55 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Судом встановлено, що 12.07.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, шляхом заповнення анкети-заяви укладено кредитний договір № 156918432 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Правилами до Кредитного договору передбачено, що Позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу відповідача електронний лист з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладенням в нього примірника електронного договору.

Заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив приймання відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 1.1 договору від 12.07.2021 Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 17 100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Відповідно до умов кредитного договору «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надав відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 17 100 грн. строком 30 днів від дати отримання кредиту з Дисконтною процентною ставкою в розмірі 427,05 відсотків річних, що становить 1,17 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним на умовах, передбачених п. 1.7 договору, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Після вчинення дій відповідача, 12.07.2021 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17 100 грн. на банківську карту відповідача, що підтверджується інформацією, наданою АТ «ТАСКОМБАНК» (банк, що здійснював платіж), про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Всупереч умов Договору № 156918432 від 12.07.2021 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 44 044,05 грн., яка складається з: 17 097,70 грн. - заборгованість по кредиту; 26 946,35 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (з урахуванням Додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 21.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 в сумі 44 044,05 грн.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 в сумі 65 279,55 грн.

30.09.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» (позивачем) укладений Договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 року на загальну суму 65 279,55 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Так, в якості доказів на підтвердження позовних вимог позивач надав суду Реєстр права вимоги, що є додатком до договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно до якого передано право вимоги до ОСОБА_1 у загальному розмірі 65 279,55 грн. (17 097,70 грн. заборгованості по кредиту та 48 181,85 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами).

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду обгрунтованість заявлених ним позовних вимог належними та допустимими доказами.

Так, позивач вказує, що відповідно до кредитного договору № 156918432 від 12.07.2021 року сторони погодили умови кредитування в частині нарахування процентів наступним чином:

виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору (30 днів від дати отримання кредиту позичальником) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 427,05 процентів річних, що становить 1,17 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1 договору);

за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (п. 1.9.2 договору);

у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду (п. 1.9.3 договору);

з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2 договору);

проценти в розмірі, визначеному п. п. 1.9 та 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (п. 1.13 договору).

З урахуванням наведених умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» за Договір факторингу № 28/1118-01 право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 156918432 від 12.07.2021 в сумі 44 044,05 грн. (17 097,70 грн. - заборгованість по кредиту; 26 946,35 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом).

Із зазначеним нарахуванням заборгованості суд погоджується, оскільки відповідно до п. п. 1.3, 1.4, 2.1 договору факторингу № 28/1118-01 клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором; «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; «Борг» - означає суму грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Проте, за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», було передано право вимоги до ОСОБА_1 у загальному розмірі 65 279,55 грн. (17 097,70 грн. заборгованості по кредиту та 48 181,85 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами), що, на думку позивача, узгоджується із пунктами 1.3 (визначення терміну «Право вимоги»), 1.4 (визначення терміну «Борг»), 2.1 (предмет договору) договору факторингу № 30/1023-01.

Зокрема, за вказаним договором факторингу передаються права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, що означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Боргом є суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - фактором за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 не доведено право нараховувати проценти за користування кредитними коштами у збільшеному розмірі (розмір нарахованих процентів збільшився з 26 946,35 грн. станом на 14.12.2021 до 48 181,85 грн. станом на 30.10.2023), відповідний розрахунок суду не наданий.

Отже, суд позбавлений можливості встановити та перевірити правильність визначення розміру процентів за користування кредитом у визначеній позивачем сумі.

За викладених обставин, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами у загальній сумі 44 044,05 грн. (17 097,70 грн. - заборгованість по кредиту; 26 946,35 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом). В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України Про судовий збір та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору згідно з платіжною інструкцією № 8020 від 08.11.2024.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено частково, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1635,12 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам, покладаються на відповідача.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Зі змісту ч. 3 ст. 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Судом встановлено, що в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн представником позивача до позовної заяви додано: довіреність від 10.10.2024, 02.10.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 адвоката Татаренка А.І.; договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро "Татаренко та партнери", додаткова угода № 4 до договору від 01.10.2024, акт від 01.10.2024 прийому-передачі наданих послуг згідно Договору № 0110/24 від 01.10.2024.

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг, в якому зазначено перелік наданих Адвокатським бюро "Татаренко та партнери", зокрема послуги з консультації, аналізу, підготовки, складання позовної заяви складають суму 6 000,00 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на правову допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у сумі 6 000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі, у сумі 2 000,00 грн. В іншій частині підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд не вбачає.

Керуючись ст. 2, 13, 73-79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» від 12.12.2024 про закриття провадження у справі відмовити.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4, літера А, офіс 10, ) 44 044,05 грн. заборгованості за кредитним договором; 1635,12 грн витрат зі сплати судового збору; 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 16.04.2025.

Суддя О.Ю. Соп`яненко