ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. Справа№ 925/169/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025

у справі № 925/169/25 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до Фізичної особи-підприємця Шудурі Олега Івановича

про стягнення 134 016,67 грн,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до Фізичної особи-підприємця Шудурі Олега Івановича про стягнення 134 016,67 грн, на підставі пункту 6 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлений до Шудурі Олега Івановича, як до фізичної особи-підприємця, який припинив свою підприємницьку діяльність 30.06.2023 про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а не громадянина, який відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позивач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду з позовом до Шудурі Олега Івановича, як фізичної особи.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Скаржник обґрунтовує своє звернення саме до господарського суду з огляду на суб`єктний склад та виходячи з того, що правовідносини сторін виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом уточнення даних про відповідача і замість фізичної особи-підприємця Шудуря Олег Іванович зазначити - фізична особа Шудуря Олег Іванович.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 апеляційну скаргу у справі № 925/169/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025 у справі №925/169/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.04.2025. Фізичній особі-підприємцю Шудурі Олегу Івановичу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 04.04.2025. Витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/169/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до Фізичної особи-підприємця Шудурі Олега Івановича про стягнення 134 016,67 грн.

24.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/169/25.

Відповідач не скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу, хоча про відкриття апеляційного провадження у справі №925/169/25 особа повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 17.03.2025 засобами поштового зв`язку.

Разом із цим, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 263 ГПК України).

У судове засідання 10.04.2025 позивач та відповідач явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про поважність причин нез`явлення в судове засідання суд не повідомляли, хоча про день, місце та час повідомлялися належним чином, позивачу шляхом доставлення копії ухвали суду апеляційної інстанції від 17.03.2025 до електронного кабінету, відповідачу - засобами поштового зв`язку.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для її розгляду без заслуховування пояснень позивача та відповідача, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без участі нез`явившихся осіб.

10.04.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ГПК України ухвала суду першої інстанції про відмову у відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при постановлені оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена на належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява має подаватися за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 ГПК України.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.2 ч.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За ч. 1 ст. 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ч. 2ст. 162 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 21.02.2025 звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Шудурі Олега Івановича суму заборгованості за Кредитним договором №011/21351/01397549 від 22.02.2022 в розмірі 134 016,67 грн, з яких: 112 365,54 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 651,13 грн - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.02.2022 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та фізична особа-підприємець Шудуря Олег Іванович уклали Кредитний договір № 011/21351/01397549, відповідно до умов якого Банк виконав свої зобов`язання, а відповідач прострочив виконання своїх зобов`язання, внаслідок чого станом на 30.07.2024 в останнього виникла заборгованість в сумі 134 016,67 грн.

Позивач також зазначив, що між ним та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» 24.07.2024 укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого, позивач прийняв належні Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» вимоги до боржників, вказані у Реєстрі(ах) Боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру Боржників №3 від 29.07.2024 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 134 016,67 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає найменування відповідача - фізична особа-підприємець Шудуря Олег Іванович.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.06.2023 внесено запис про припинення фізичної особи-підприємець Шудурі Олега Івановича.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 128 ГК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. (ч. 1 ст. 52 ЦК України).

При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/19, за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Суд першої інстанції зазначив, що розгляд спору у даній справі відноситься до юрисдикції господарського судочинства, враховуючи, що правовідносини між сторонами виниклі під час здійснення відповідачем підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця.

Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки на момент звернення позивача до суду з цим позовом, Шудуря Олег Іванович припинив діяльність як фізична особа-підприємець, однак позивач у позовній заяві зазначив відповідача у статусі фізичної особи-підприємця.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не погоджується із висновком судом першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини 3 статті 162ГПК України передбачено, що повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до положень ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Апеляційний господарський суд вказує, що вибір відповідача, в тому числі і визначення його статусу (фізичної особи чи фізичної особи-підприємця) у позовній заяві є правом та обов`язком позивача.

В цьому випадку, позивач в позовній заяві визначив статус відповідача, як фізичної особи-підприємця, хоча був обізнаний про обставини припинення здійснення відповідачем підприємницької діяльності.

Судом апеляційної інстанції враховується, що незважаючи на припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, спір який виник за зобов`язанням, пов`язаним із підприємницькою діяльністю підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Тобто, позовна заява не відповідала нормам ст. 162 ГПК України, з тих підстав, що в ній помилково вказано статус відповідача як фізичної особи-підприємця.

Означене є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності до норм ст. 174 ГПК України.

На переконання суду апеляційної інстанції висновок суду про відмову у відкритті провадження в цій справі є передчасним, оскільки суд першої інстанції, з огляду на підвідомчість цього спору господарським судам, незалежно від наявності чи відсутності у відповідача статусу фізичної особи-підприємця, мав надати можливість позивачу виправити недоліки позовної заяви, в тому числі, шляхом подання нової редакції позовної заяви.

Також, враховуючи принцип верховенства права, відмова суду у відкритті провадження за позовною заявою, яка в цілому оформлена відповідно до процесуального закону, але має недоліки, які заявник має право та змогу усунути, у визначений законодавством спосіб, є порушенням права на судовий захист гарантованого Конституцією України та сформованого прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини, позиція якого у багатьох справах свідчить про те, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, як уже зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали припустився надмірного формалізму та зробив передчасний висновок про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Зважаючи на вказане, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025 у справі №925/169/25 підлягає скасуванню, з направленням справи до Господарського суду Черкаської області для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 253-255, 269-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025 у справі №925/169/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2025 у справі №925/169/25 скасувати.

3. Матеріали справи №925/169/25 передати на розгляд до Господарського суду Черкаської області для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.286-291 ГПК України.

Повний текст складено 16.04.2025.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко