номер провадження справи 4/230/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 Справа № 908/3235/24

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Запорізької міської ради, (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, МСП-398)

про стягнення 1 074 329,08 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача Білик Н.О., на підстави Витягу ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від відповідача Покатаєва О.Ю., на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1217364 від 15.01.2025;

12.12.2024 до господарського суду Запорізької області через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла позовна заява вих. № 02/03.3-20/03365, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 12.12.2024, (вх. № 3568/08-07/24 від 12.12.2024) Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ», м. Запоріжжя про стягнення 1 074 329,08 грн. заборгованості за договором оренди землі від 07.12.2006, зареєстрованим в ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 за № 30, за період з 01.01.2021 по 31.08.2024.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 справу № 908/3235/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3235/24 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, присвоєний номер провадження справи 4/230/24, підготовче засідання призначено на 15.01.2025.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/3235/24 до 17.03.2025, підготовче засідання відкладено на 26.02.2025.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.02.2025 закрито підготовче провадження у справі № 908/3235/24, справу призначено до розгляду по суті та призначено судове засідання на 18.03.2025.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 03.04.2025, про що зазначено в протоколі судового засідання від 18.03.2025.

В судове засідання 03.04.2025 з`явилися представники сторін, фіксація судового процесу здійснювалася з використанням системи відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

В судовому засіданні 03.04.2025 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем позовні вимоги викладені позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст. 11, 525, 526, 626-629, 632, 638, 651, 652, 759, 762 ЦК України, , ст., ст. 173 193, 283 ГК України, ст., ст. 83, 93, 120, 206 Земельного кодексу України, ст., ст. 1, 13, 15, 21, 22, 24 Закону України «Про оренду землі», ст., ст. 5, 13, 15, 18, 23 Закону України «Про оцінку земель», п. 2 ч. 1 ст. 270, ст. 271, пп. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 07.12.2006 між Запорізькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» (орендар) укладено договір оренди землі (зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20.12.2006 за № 30) щодо земельної ділянки площею 0,3678 га, кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А. Відповідно до п. 8 договір укладено на 19 років. Пунктом 9 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 6958 грн. 04 коп., за календарний рік в цінах 2006 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.112024 № 405200271 право власності на об`єкти нерухомого майна: літ. А комплекс кондитерського цеху, площею 1680,1 кв.м., літ. Б електрощитова, площею 25,4 кв.м., літ. А1 площею 1688,4 кв.м., які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, зареєстровано за ТОВ «Фірма «СТЕЛСІ». Власником зазначеної земельної ділянки є територіальна громада міста Запоріжжя, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16.10.2024р. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2024 № 370746101. 29.07.2024 між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 00081 про внесення змін до договору оренди землі від 07.12.2006 (зареєстрований у ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 № 30), відповідно до якої, пункти 5 та 9 договору оренди землі виклали в наступній редакції: « 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 15 346 859 грн. 58 коп., в цінах 2024 року.», « 9. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 460 405 грн. 79 коп., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2024». Згідно п. 12 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається зокрема у разі: зміни розмірів земельного податку; підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати у відповідності до чинного законодавства; затвердження нової нормативної грошової оцінки землі; в інших випадках, передбачених законом. В п. 30 договору оренди землі зазначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату. Позивач вважає, що у орендаря за результатом підписання договору оренди землі та додаткової угоди виник обов`язок щомісячно, рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату у передбаченому розмірі. 30.06.2015 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», яким вирішено впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016. Рішення за № 7 оприлюднене 14.07.2015 в газеті «Запорізька Січ» та набрало чинності з 01 січня 2016 року. В даному випадку має місце зміна нормативної грошової оцінки землі, що призвело до зміни розміру орендної плати за договором. Проте, відповідач не сплачував орендну плату за договором оренди землі у відповідності до нової НГО з 2016 року. Як зазначає позивач, орендар за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 не виконав в повному обсязі свої зобов`язання за договором оренди землі та лише частково здійснив оплату орендної плати за земельну ділянку. Зокрема, відповідачем сплачено: за 2021 рік 141 479,36 грн., за 2022 рік 133 680,86 грн., за 2023 рік 37 042,21 грн. та за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 85 691,88 грн. орендної плати за спірну земельну ділянку. Наявність заборгованості з орендної плати, а саме факт часткової оплати за вищевказаний період, підтверджена Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради. Виходячи із змісту норм чинного земельного права на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельної ділянкою за договором. Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за договором оренди землі № 30 від 20.12.2006 в розмірі 1 074 329,08 грн. з урахуванням здійсненних відповідачем за цей період оплат. На підставі зазначеного, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

30.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» надійшов Відзив на позовну заяву (вх. № 2124/08-08/25 від 30.01.2025), відповідно до якого відповідач заперечив проти позову, позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що дійсно він є власником об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А. Таким чином, у відповідача існує обов`язок зі сплати орендної плати. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що на думку позивача, підписання сторонами 29.07.2024 додаткової угоди № 00081 про внесення змін до договору оренди землі від 07.12.2006, відповідно до якої сторони визначили нормативну грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 15 346 859 грн. 58 коп., в цінах 2024 року, начебто, є підставою для застосування зазначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки у цінах 2024 року для визначення розміру орендної плати за період 01.01.2021-31.08.2024, тобто, до правовідносин, що існували між сторонами до підписання даної додаткової угоди. Проте, як зазначено в п. 6. даної додаткової угоди вона набуває чинності після підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору оренди землі від 07.12.2006. Згідно ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Згідно умов п. 6. додаткової угоди до договору оренди землі дана додаткова угода набуває чинності після підписання сторонами. При цьому, в цій додатковій угоді відсутнє застереження, що положення даної додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення. Таким чином, відповідач вважає, що положення додаткової угоди № 00081 від 29.07.2024 про внесення змін до договору оренди землі від 07.12.2006, якою сторони погодили застосовувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки у сумі 15 346 859 грн. 58 коп. в цінах 2024 року, для визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою можуть застосовуватися лише з моменту укладення даної додаткової угоди, тобто, з 29.07.2024. Враховуючи вище викладене, відповідач вважає, що він належним чином виконав свої зобов`язання за договором оренди землі від 07.12.2006 та не має заборгованості, що підтверджується наданою позивачем до позовної заяви довідкою Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 14.10.2024 № 06.1-14/2108 про те, що ТОВ «Фірма «СТЕЛСІ» сплачено в цілому до бюджету Запорізької міської територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб»: - протягом 2021 року 141 479,36 грн.; - протягом 2022 року 133 680,86 грн.; - протягом 2023 року 37 042,21 грн.; - впродовж січня-вересня 2024 року 85 691,88 грн. Що стосується орендної плати за 2022 рік, то із введенням на території України воєнного стану, на підставі відповідних законодавчих актів, законодавцем внесено зміни до податкового кодексу України, якими звільнено платників від сплати земельного податку та орендної плати за користування земельними ділянками, розташованими на території активних бойових дій. Законом України від 11.04.2023 № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» внесено зміни до Податкового кодексу України, підпункт 69.14. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень». Відповідно до п. 69 підрозділу 10 «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у наступному пункті. (Абзац перший пункту 69 підрозділу 10 розділу XX в редакції Закону № 2260-IX від 12.05.2022). Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 06.12.2022 за № 1364 визначено, що Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій. Наказом від 22.12.2022 за № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, додатком (Переліком) до якого, актуалізованим станом на 12.03.2023, у п. 1.3 «Запорізька область» зазначено, що вся територія Запорізького району, де Запорізька територіальна громада і, відповідно, м. Запоріжжя є його невід`ємною частиною, віднесені до територій можливих бойових дій. У позовній заяві позивачем не враховані наведені положення законодавства, у зв`язку із чим безпідставно нараховано орендну плату за період з 01 березня 2022 троку по 31 грудня 2022 року. З урахуванням вказаних вище обставин, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Позивачем через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подана суду Відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 2704/08-08/25 від 06.02.2025), в якій позивач вважає наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи безпідставними і необґрунтованими. Так, в обґрунтування своєї правової позиції позивач зауважує, що обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням ч. 2 ст. 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Тобто, з моменту початку застосування відповідно до п. 271.2 ст. 271 ПК України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки (вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22). Відповідно до п. 286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Відповідач не виконав вимог п. 286.2. ст. 286 ПК України і не надав нову НГО. Отже, позивач вважає вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 обґрунтованими, доведеними, правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними. Стосовно обов`язку відповідача з внесення орендної плати за 2022 рік, то позивач просить суд врахувати , що відповідно до чинної редакції Переліку територій, станом на момент набрання чинності Законом № 3050, територія Запорізького району Запорізької області, до складу якої входить територія Запорізької міської територіальної громади, не знаходилась в зоні активних бойових дій або в зоні тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. За таких обставин у відповідача відсутні правові підстави для звільнення від оплати орендної плати за землю за 2022 рік. Крім того, у відповідача відсутні законні підстави для зменшення податкового зобов`язання з орендної плати за землю за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 та не сплати орендної плати за укладеним договором за вказаний період. Разом з цим, зміни до договору оренди земельної ділянки щодо звільнення відповідача як орендаря від сплати орендних платежів у 2022-2023 роках сторонами не вносилися, жодного рішення щодо звільнення від цих платежів будь-яких орендарів земельних ділянок на території м. Запоріжжя Запорізькою міською радою не приймалося. З урахуванням наведених доводів позивач просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач процесуальним правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався, відповідну процесуальну заяву суду не надав.

01.04.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області від відповідача надійшли Додаткові пояснення у справі (вх. № 7078/08-08/25 від 01.04.2025), в яких відповідач просить суд при вирішення спору у даній справі врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.02.2025 у справі № 908/929/24, щодо звільнення від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, які розташовані в м. Запоріжжя, за період з 12.03.2022 по 31.12.2022. У зв`язку із цим відповідачем подані для залучення до матеріалів справи податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік (звітна) з Розрахунком суми земельного податку (прийнята та зареєстрована ГУ ДПС у Запорізькій області, що підтверджується квитанцією № 2 від 18.02.2022 реєстраційний № ) та податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік (уточнююча) з Розрахунком суми земельного податку (прийнята та зареєстрована ГУ ДПС у Запорізькій області, що підтверджується квитанцією № 2 від 21.06.2023 реєстраційний № ). Крім того, відповідач наполягає на тому, що положення додаткової угоди № 00081 від 29.07.2024 про внесення змін до договору оренди землі від 07.12.2006 для визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою застосовується лише з моменту укладення даної додаткової угоди, тобто, після 29.07.2024.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ

07.12.2006 між Запорізькою міською радою (Орендодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» (Орендар, відповідач у справі) укладено Договір оренди землі (далі за текстом Договір оренди), який 20.12.2006 зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30.

Пунктом 1 Договору оренди обумовлено, що відповідно до рішення Запорізької міської ради № 6/126 від 20.09.2006 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування кондитерського цеху, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А.

За умовами п., п. 3-5 Договору оренди в оренду передається земельна ділянка площею 0,3678 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна кондитерський цех Орендаря. Земельна ділянка передається в оренду разом із будівлями та спорудами Орендаря.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, який є невід`ємним додатком до Договору оренди, кадастровий номер земельної ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, :06:011:0084.

Власником земельної ділянки загальною площею 0,3678 га, кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А є територіальна громада міста Запоріжжя, що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16.10.2024 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370746101 від 21.03.2024.

Пунктом 8 Договору оренди передбачено, що він укладається на дев`ятнадцять років.

Згідно з п. 5 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 695 804,04 грн. (в цінах 2006 року).

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 6 958,04 грн. за календарний рік в цінах 2006 року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. (п., п. 9, 10 Договору оренди)

Відповідно до п. 11 Договору оренди орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно пункту 12 Договору розмір орендної плати переглядається зокрема у разі: зміни розмірів земельного податку; підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; прийняття Орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати у відповідності до чинного законодавства; затвердження нової нормативної грошової оцінки землі; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 27 Договору оренди встановлено право Орендодавця вимагати від Орендаря своєчасного та повного внесення орендної плати; здійснювати контроль за виконання умов Договору з боку Орендаря, в тому числі за правильністю індексування та повнотою перерахування орендної плати.

В свою чергу, п. 30 Договору оренди закріплено обв`язко Орендаря своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки від 20.12.2006 Запорізька міська рада як Орендодавець повністю виконала покладені на неї зобов`язання, передбачені Договором оренди, та передала Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» земельну ділянку загальною площею 0,3678 га, кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, а Орендар прийняв вказану земельну ділянку в оренду.

29.07.2024 між позивачем та відповідачем укладена Додаткова угода № 00081 (далі за текстом Додаткова угода) про внесення змін до Договору оренди землі від 07.12.2006 (зареєстрований у ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 № 30), відповідно до якої, пункти 5 та 9 Договору оренди землі виклали в наступній редакції:

« 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 15 346 859 грн. 58 коп., в цінах 2024 року.»,

« 9. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 460 405 грн. 79 коп., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2024».

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди дана угода набуває чинності після підписання сторонами та є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 07.12.2006 (зареєстрований у ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 № 30).

До Додаткової угоди № 00081 від 29.07.2024 доданий розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, який є невід`ємною частиною Додаткової угоди.

За таких умов, у Орендаря за наслідками підписання Договору оренди та Додаткової угоди виник обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату.

Згідно Інформаційної довідки № 405200271 від 25.11.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» зареєстровано право власності на: літ. А комплекс кондитерського цеху, площею 1680,1 кв.м., літ. Б електрощитова, площею 25,4 кв.м., літ. А1 площею 1688,4 кв.м., які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорочинська (кол. Новгородська), 10А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, 101.

Відповідачем зазначені факти не оспорюються.

Згідно ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п. 34.6 Договору оренди Орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

За даними з офіційного сайту Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/nove-pro-podatki--novini-/print-553960.html) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України листом від 11.01.2022 № 6-28-0.222-275/2-22 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2021 роки.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2024 № 6-28-0.222-323/2-23 на виконання статті 289 Податкового кодексу України Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки. Так, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017 рік складав 1,0, за 2018 рік - 1,0, за 2019 рік - 1,0, за 2020 рік - 1,0, за 2021 рік - 1.1, за 2022 рік - 1.15 та за 2023 рік 1,051.

Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки в цінах 2024 року склала 15 346 859,58 грн., про що свідчить наданий позивачем до матеріалів справи Витяг № НВ-24 від 25.03.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Як вбачається з умов Додаткової угоди № 00081 від 29.07.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,3678 га, кадастровий номер кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, в цінах 2024 року склала 15 346 859,58 грн.; розмір річної орендної плати у 2024 році 460 405,79 грн. (15 346 859,58 грн. * 3 % (від нормативної грошової оцінки землі за 2024 рік).

Відповідно до повідомлення Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 14.10.2024 за № 06.1-14/2108 за наявними даними інформаційно-аналітичної системи управління плануванням та виконанням місцевих бюджетів «LOGIKA», через яку у відповідності до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 627 здійснюється інформаційна взаємодія між органами, що контролюють справляння надходжень бюджету та органами місцевого самоврядування, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ» сплачено в цілому до бюджету Запорізької міської територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб»: за 2021 рік 141 479,36 грн., за 2022 рік 133 680,86 грн., за 2023 рік 37 042,21 грн. та за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 85 691,88 грн.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок розміру орендної плати не сплаченої Орендарем ТОВ «Фірма «СТЕЛСІ» за Договором оренди землі № 30 від 07.12.2006 за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 у зв`язку із зміною розміру НГО, який розраховано наступним чином:

1) Сума орендної плати з 01.01.2024 по 16.10.2024 (8 місяців) становить:

15 346 859,58 грн. (НГО в цінах 2024 року) * 3 % / 12 * 8 місяців = 306 937,19 грн. (за період 01.01.2024-31.08.2024)

Сума заборгованості за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 з урахуванням часткової оплати становить:

306 937,19 грн. 85 691,88 грн. = 221 245,31 грн.

2) Сума орендної плати з 01.01.2023 по 31.12.2023 дорівнює:

15 346 859,58 грн. (НГО в цінах 2024 року) / 1,051 (коефіцієнт індексації НГО за 2023 рік) = 14 602 149,93 грн. (НГО в цінах 2023 року) * 3 % = 438 064,50 грн.

Сума заборгованості за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 з урахуванням часткової оплати становить:

438 064,50 грн. 37 042,21 грн. = 401 022,29 грн.

3) Сума орендної плати з 01.01.2022 по 31.12.2022 дорівнює:

14 602 149,93 грн. (НГО в цінах 2023 року) / 1,15 (коефіцієнт індексації НГО за 2022 рік) = 12 697 521,68 грн. (НГО в цінах 2022 року) * 3 % = 380 925,65 грн.

Сума заборгованості за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням часткової оплати становить:

380 925,65 грн. 133 680,86 грн. = 247 244,79 грн.

4) Сума орендної плати з 01.01.2021 по 31.12.2021 дорівнює:

12 697 521,68 грн. (НГО в цінах 2022 року) / 1,1 (коефіцієнт індексації НГО за 2021 рік) = 11 543 201,53 грн. (НГО в цінах 2021 року) * 3% = 346 296,05 грн.

Сума заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 з урахуванням часткової оплати становить:

346 296,05 грн. 141 479,36 грн. = 204816,69 грн.

Всього, заборгованість відповідача з орендної плати за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 становить: 1 074 329,08 грн. (204 816,69 грн. + 247 244,79 грн. + 401 022,29 грн. + 221 245,31 грн.), яка заявлена позивачем до стягнення в межах даної справи.

Розглянувши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши представлені сторонами письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані Договором оренди землі від 07.12.2006, зареєстрованим в ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 за № 30.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

Статтями 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. (стаття 124 Земельного кодексу України)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Тож, згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч., ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою за договором, а саме: обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 30 Договору оренди Орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель, згідно з чинним законодавством.

30.06.2015 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», яким вирішено впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016.

Рішення за № 7 оприлюднене 14.07.2015 в газеті «Запорізька Січ» та набрало чинності з 01 січня 2016 року.

28.11.2018 Запорізька міська рада прийняла рішення № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (повний текст рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайту Запорізької міської ради за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564). Зазначеним рішення Запорізькою міською радою було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,3678 га, кадастровий номер кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, в цінах 2006 року склала 695 804,04 грн.; розмір річної орендної плати у 2006 році 6 958,04 грн. за календарний рік в цінах 2006 року. (п., п. 5, 9 Договору оренди)

Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки в цінах 2024 року склала 15 346 859,58 грн., про що свідчить наданий позивачем до матеріалів справи Витяг № НВ-024 від 25.03.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Укладенням Додаткової угоди від 29.07.2024 № 00081 про внесення змін до Договору оренди землі від 07.12.2006 (зареєстрований у ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 № 30), сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15 346 859,58 грн. в цінах 2024 року, розмір орендної плати становить 460 405,79 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2024.

Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України «Про оцінку земель».

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону України «Про оцінку земель». Частинами першою, третьою та четвертою цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

З наведеного слідує висновок, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.

Аналогічний правовий висновок викладений в п. 103 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22.

Наведеним повністю спростовуються доводи відповідача, що положення Додаткової угоди № 00081 від 29.07.2024 про внесення змін до Договору оренди землі від 07.12.2006, якою сторони погодили застосовувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки у сумі 15 346 859 грн. 58 коп. в цінах 2024 року, для визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою можуть застосовуватися лише з моменту укладення даної Додаткової угоди, тобто, з 29.07.2024.

За таких обставин, судом з`ясовано, що у спірних правовідносинах має місце зміна нормативної грошової оцінки землі, що призвело до зміни розміру орендної плати за Договором оренди.

Проте, матеріалами справи доведено та відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, що ТОВ «Фірма «СТЕЛСІ» не сплачувало орендну плату за Договором оренди землі у відповідності до нової НГО з 2016 року.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік.

Згідно приписів п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2024 № 6-28-0.222-323/2-23 на виконання статті 289 Податкового кодексу України Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки. Так, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017 рік складав 1,0, за 2018 рік - 1,0, за 2019 рік - 1,0, за 2020 рік - 1,0, за 2021 рік - 1.1, за 2022 рік - 1.15 та за 2023 рік 1,051.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно абзацу 3 пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України встановлено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Поряд з цим, можливість кумулятивного (тобто накопичувального) застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель пов`язано із датою проведення нормативної грошової оцінки земель, а отже, стосується вже проведеної нормативної грошової оцінки земель, для обрахунку конкретного розміру земельного податку чи орендної плати з метою врахування показників інфляції, які мали місце після проведення нормативної грошової оцінки земель.

Такий порядок індексації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки відповідає вимогам законодавства, оскільки пункт 289.2 статті 289 ПК України прямо передбачає, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати її затвердження. Податковий кодекс України є єдиним нормативно-правовим актом, який встановлює порядок накопичувального застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель.

З матеріалів справи судом встановлений факт нездійснення відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе відповідно до Договору оренди обов`язків щодо своєчасного та повного внесення орендної плати за період з 01.01.2021 по 31.08.2024.

За розрахунком позивача за період з 01.01.2018 по 31.08.2024 у відповідача виникла заборгованість за Договором оренди землі від 07.12.2006 № 30 в сумі 1 074 329,08 грн., в тому числі 204 816,69 грн. за 2021 рік, 247 244,79 грн. за 2022 рік, 401 022,29 грн. за 2023 рік та 221 245,31 грн. за 2024 рік.

Оренда плата є одним із основних джерел наповнення міського бюджету, а отже існуюча заборгованість відповідача з орендної плати за землю порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

В пунктах 82, 83, 84 постанови Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20 зазначено, що виходячи із системного аналізу норм земельного та податкового законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за землю є саме договір оренди земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України). За змістом ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» Податковим кодексом України регулюються виключно строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, тоді як всі інші питання, зокрема, розмір, умови нарахування та внесення орендної плати за землю, порядок та підстави зміни такого розміру, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, про що також зазначено в п. 288.4 ст. 288 цього Кодексу (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 925/258/17).

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платник орендної плати - орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України).

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Крім того, за змістом ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Закону України «Про оцінку земель» та Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретного розміру орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначено в договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме у договорі оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Подібний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 07.10.2019 у справі № 922/3321/18, від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19.

З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 1917/1188/2012 (№ 826/1291/17) (провадження № 11-1317апп18)).

За таких обставин, пріоритетність застосування судом норм податкового законодавства у порівнянні з положеннями земельного законодавства та Закону України «Про оренду землі», якими регулюються спірні орендні правовідносини між сторонами у даній справі, є безпідставними, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 09.06.2020 у справі № 911/2685/18, від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20.

Адже справи у спорах, що виникають із земельних відносин, про невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договорами оренди землі, в тому числі ті, де предметом дослідження є наявність заборгованості з орендної плати або предметом є стягнення заборгованості з орендної плати, розглядаються саме господарськими судами в рамках договірних відносин, а не адміністративними судами в рамках контролюючих відносин, з урахуванням положень земельного законодавства, Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України.

Суд вправі самостійно, за наданими сторонами доказами, досліджуючи умови договору оренди землі у сукупності з наданими доказами, встановлювати наявність або відсутність заборгованості з орендної плати за договором оренди землі та розмір такої заборгованості. Це жодним чином не є підміною функцій органу доходів і зборів, адже предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості саме з орендної плати за договором оренди землі, тобто у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань Орендарем земельної ділянки перед Орендодавцем.

Висновки щодо належного суб`єкта отримання плати за землю у вигляді орендної плати за земельні ділянки комунальної форми власності, яким виступає міська рада, за позовами про її стягнення з орендаря, були неодноразово підтверджені Верховним Судом у постановах від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20, від 04.05.2023 у справі № 910/15023/21.

Крім того, Верховний Суд в ухвалі від 18.03.2021 у справі № 904/5955/19, закриваючи касаційне провадження вказав, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.11.2018у справі № 912/1385/17, до правовідносин, які склалися саме між Орендодавцем та Орендарем у межах виконання договору оренди земельної ділянки, підлягають застосуванню норми ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до ч. 1 якої відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, відсутність порушень умов Договору від 07.12.2006 № 30 та чинного законодавства не доведено, доказів сплати орендної плати у встановленому розмірі суду не надано.

Разом із тим, при вирішенні спору у даній справі судом враховані висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.02.2025 у справі № 908/929/24 щодо тимчасового, на період з 01.01.2022 по 31.12.2022, звільнення від плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб.

Так, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), з іншого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Такий висновок наведено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20, від 09.06.2020 у справі № 911/2685/18.

Подвійна правова природа орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України «Про оренду землі», необхідно враховувати і вимоги Податкового кодексу України (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19).

Пунктом 286.2 статі 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом було неодноразово продовжено.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зокрема вказаний пункт доповнено підпунктом 69.14 відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», який набрав чинності 06.05.2023, внесено зміни до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, зокрема абзац перший вказаного пункту встановлював наступне:

За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Аналіз підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції чинній з 06.05.2023 свідчить про те, що тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб (схожий за змістом висновок щодо попередньої редакції пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 620/5747/23).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в подальшому - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Вказана постанова набрала чинності 25.12.2022.

На підставі вищевказаної постанови, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004.

З матеріалів справи слідує, що відповідач орендує земельну ділянку загальною площею 0,3678 га, кадастровий номер кадастровий номер :06:011:0084 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 10А, тобто на території міста Запоріжжя.

Відповідно до вказаного Переліку вся територія Запорізького району (код UA0070350) станом на момент набрання чинності Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022.

При цьому, у пункті 2.3 вказаного Переліку по коду UA0070350 не міститься виключень щодо територіальних громад Запорізького району, а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що Запорізька територіальна громада не входить до території Запорізького району є необґрунтованим.

З огляду на вказане вище правове регулювання, положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та той факт, що вся територія Запорізького району віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022, відповідач мав право у період з 12.03.2022 по 31.12.2022 не сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, яка розташована в місті Запоріжжя.

Крім того, відповідно до правового висновку Касаційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 22.11.2024 у справі № 280/325/24: «Аналіз вказаних положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин свідчить про те, що платники податків (плати за землю, орендної плати), які задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом та орендної плати за земельні ділянки до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (який набрав чинності 06.05.2023) мають право відкоригувати такі нараховані податкові зобов`язання за період 2022-2023 років шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подавав Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік (звітна) з Розрахунком суми земельного податку (прийнята та зареєстрована ГУ ДПС у Запорізькій області, що підтверджується квитанцією № 2 від 18.02.2022 реєстраційний № ), в якій визначив річну суму орендної плати в розмірі 134 698,92 грн., та Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік (уточнююча) з Розрахунком суми земельного податку (прийнята та зареєстрована ГУ ДПС у Запорізькій області, що підтверджується квитанцією № 2 від 21.06.2023 реєстраційний № ), в якій визначив річну суму орендної плати в розмірі 22449,82 грн., тобто зменшив нарахування податкових зобов`язань за період березень грудень 2022 року.

Доводи позивача стосовно того, що зміни до Договору оренди землі від 07.12.2006 № 30 щодо звільнення Орендаря від сплати орендних платежів у 2022 році сторонами не вносилися, що жодного рішення щодо звільнення від цих платежів будь-яких орендарів земельних ділянок на території м. Запоріжжя Запорізькою міською радою не приймалося, не узгоджують з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в наведених вище постановах від 29.10.2024 у справі № 620/5747/23, від 22.11.2024 у справі № 280/325/24, відповідно до якої правом на подання уточнюючої декларації та зменшення податкових зобов`язань можуть скористатися також платники орендної плати за договорами оренди.

Також необґрунтованими є посилання позивача на наявність різних редакцій Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до який територія Запорізького району відносилася до території можливих/активних бойових дій, оскільки як уже було наголошено вище, станом на момент набрання чинності Законом від 11.04.2023 № 3050-IX та подання відповідачем уточнюючої податкової декларації пункт 2.3 Переліку визначав всю територію Запорізького району територією активних бойових дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати по Договору оренди землі від 07.12.2006 № 30 за період з 12.03.2022 по 31.12.2022.

Згідно проведеного судом перерахунку з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин справи та вище викладених нормативних обґрунтувань заборгованість ТОВ «Фірма «СТЕЛСІ» з орендної плати по Договору оренди землі від 07.12.2006 № 30 за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 (за виключенням періоду з 12.03.2022 по 31.12.2022) становить 756 891,03 грн. (221 245,31 грн. за 2024 рік + 401 022,29 грн. за 2023 рік + 63 487,60 грн. за січень-лютий 2022 року + 204 816,69 грн. за 2021 рік 133 680,86 грн. (сплаченої відповідачем орендної плати за 2022 рік).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності у нього заборгованості зі сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 (за виключенням періоду з 12.03.2022 по 31.12.2022).

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86 ГПК України)

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Позивач частково надав докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, наведені в обґрунтування заперечень на позовну заяву, враховані судом при прийнятті рішення у даній справі.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 756 891,03 грн. заборгованості з орендної плати по Договору оренди землі від 07.12.2006 № 30 за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 (за виключенням періоду з 12.03.2022 по 31.12.2022). В іншій частині позовних вимог в позові відмовляється.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки спір доведено до суду саме з його вини.

22.12.2023 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 75 «Про бюджет Запорізької міської територіальної громади на 2024 рік». Згідно з додатком 3 до рішення № 75 головним розпорядником бюджетних коштів визначено Виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Запорізька міська рада не є розпорядником бюджетних коштів та не має рахунків у фінансових установах. Головним розпорядником коштів, який здійснює видатки, є Виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Таким чином, Виконавчий комітет Запорізької міської ради є головним розпорядником бюджетних коштів в м. Запоріжжі, який здійснює заходи, що реалізуються за рахунок коштів бюджету, в тому числі щодо сплати судового збору за подачу позовних заяв та інших заяв до суду для захисту прав та інтересів територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Враховуючи викладене, оскільки платником судового збору за розгляд даного позову є Виконавчий комітет Запорізької міської ради, відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 9 082,69 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ», м. Запоріжжя про стягнення 1 074 329,08 грн. заборгованості за договором оренди землі від 07.12.2006, зареєстрованим в ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» від 20.12.2006 за № 30, за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, МСП-398, ідентифікаційний код юридичної особи 24513081) на користь Запорізької міської ради, (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915; отримувач: ГУК у Запорізькій області, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN): UA0008479, код класифікації доходів бюджету: 18010600) заборгованості з орендної плати за договором оренди землі № 30 від 07.12.2006 за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 в розмірі 756 891 (сімсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн. 03 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «СТЕЛСІ», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, МСП-398, ідентифікаційний код юридичної особи 24513081) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915; на розрахунковий рахунок UA0034816, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, , банк: Державна казначейська служба України м. Київ) витрати на сплату судового збору за подання позову в розмірі 9 082 (дев`ять тисяч вісімдесят дві) грн. 69 коп. Видати наказ.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 15» квітня 2025 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.