ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2025 Справа №905/70/25

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, 108, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (85333, Донецька область, Покровський район, с.Сергіївка (Сергіївська с/р), пров.Верхній, 44, )

про стягнення 67800 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка про стягнення штрафу у розмірі 67800 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №61911004, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» у накладній №49816754 не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 67800 грн.

Ухвалою суду від 04.02.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/70/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві б/н від 07.02.2025 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, а у разі прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача, зменшити розмір штрафу до 10% від заявленої суми або, якщо суд вважатиме інакше, до 1 провізної плати.

В обґрунтування своєї позиції відповідач наголошував на наступному:

- станція Удачна Донецької залізниці прийняла спірний вагон з вантажем до перевезення без будь-яких зауважень, з огляду на що відповідач вважає неправомірним здійснення перевірки та переваження вагону на станції призначення;

- оскільки спірний вантаж - вугільний концентрат є сипучім, навантаження здійснювалося насипом, то під час транспортування він міг зміститись якоюсь своєю частиною при гальмуванні чи наборі швидкості, висипатись з вагону, або за цей час до вагону могла потрапити вода, у зв`язку з чим могла виникнути ситуація зі збільшенням ваги вантажу;

- позивач до позову не додає протокол зважування, у якому зафіксовано вагу;

- відсутні будь-які докази наявності шкоди та збитків нанесених залізниці, а також того факту, яким чином виявлені залізницею обставини вплинули на безпеку руху;

- відповідач є об`єктом критичної інфраструктури і наразі здійснення ним господарської діяльності значно ускладнено у зв`язку з постійними обстрілами території м.Покровська та прилеглих територій, у тому числі місцезнаходження майнового комплексу та усіх основних засобів підприємства.

Позивач у відповіді б/н від 12.02.2025 на відзив проти доводів відповідача заперечував, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначав наступне:

- відповідно до положень Статуту залізниць України саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу та залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення;

- штраф за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення статутом не передбачено;

- штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою №457 від 06.04.1998 Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу;

- в даному випадку відповідачем порушено зобов`язання в частині зазначення у залізничній накладній маси відправленого вантажу та вказані обставини є наслідком суб`єктивної поведінки учасника господарських правовідносин, а не виникнення обставин непереборної сили, отже, відповідачем не доведено виключності цього випадку, а також існування обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафних санкцій;

- позивач є стратегічним підприємством залізничного транспорту та перебуває у тяжкому фінансовому стані, незважаючи на це рухомий склад повинен утримуватись у справному стані, проходити планово-попереджувальний ремонт та технічне обслуговування, що покладається на позивача та вимагає повного і своєчасного фінансування.

24.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення б/н від 24.02.2025 на відповідь на відзив, в яких він просив відмовити у задоволенні позову та за змістом яких наполягав на тому, що стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідає критерію співмірності та справедливості, а тому, на думку відповідача, в разі задоволення позову суд має прийти до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафу до 10% вартості позову чи до одного розміру провізної плати.

За приписами ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Заперечення відповідача б/н від 24.02.2025 надійшли до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 04.02.2025.

Відповідачем було заявлено клопотання про поновлення строку на подання заперечень, яке обґрунтовано тим, що представник відповідача, територіально знаходиться у м.Кривий Ріг, яке постійно потерпає від ракетних атак та атак шахідів, у зв`язку з цим виникають проблеми зі світлом та зв`язком, що, в свою чергу, зумовлює відсутність доступу до електронного кабінету в ЄСІТС та несвоєчасність подання заперечень по справі.

Враховуючи завдання господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуванням в судовому процесі, застосовуючи принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд враховує наведену заяву по суті спору відповідача при вирішенні цього спору та розглядає справу з урахуванням її змісту.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

За змістом п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011 Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються перевізником до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, у грудні 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці було направлено за залізничною накладною №49816754 від 08.12.2024, зокрема, у вагоні №61911004, вантаж вугільний концентрат (вантажоодержувач Публічне акціонерне товариство «Арселорміттал Кривий Ріг»).

Крім того, накладна №49816754 від 08.12.2024 містила наступну інформацію:

- маса вантажу у вагоні №61911004 - 70000 кг (відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) заводський №ВВЕТ-150№071201300ВВЕТ-150№088 (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер): відправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №49816754 від 08.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» засвідчило, що маса вантажу (нетто) у вагоні №61911004 становила 70000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу приписів п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст.86 наведеного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.13, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом заявником повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №49816754 від 08.12.2024 маса вантажу у вагоні №61911004 не відповідала дійсній масі вантажу.

Пунктами 23-24 Статуту залізниць України передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно із ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

До матеріалів справи надано акт загальної форми ГУ-23 №8569 від 10.12.2024 та заявку №5 від 10.12.2024 вантажоодержувача щодо переважування вантажу.

Факт зважування засвідчено та підтверджено випискою з Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні ф.ГУ-78, відповідно до якої 10.12.2024 був зважений вагон №61911004, вантажопідйомністю 70 т, брутто 93200 кг, тара 22850 кг, нетто по документам 70000 кг, нетто фактичне 70350, різниці завантаження візків 350 кг.

На підставі вказаного акту загальної форми станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці складено комерційний акт №467004/382 від 11.12.2024, в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» якого зазначено, що вагон, з вантажем - концентрат вугільний, було подано на перевірку маси на справних статичних 150-ти тонних вагах №10021 (повірка 26.08.2024). По документу: тара перевірена 22850 кг, нетто 70000 кг, після зважування: брутто 93200 кг, тара з документа 22850 кг, нетто 70350 кг, що більше документа та вантажопідйомності на 350 кг. 11.12.2024 по заявці на контрольне тарування вагона, після вивантаження, відбулось зважування порожнього вагону із зупинкою без розчеплення на справних статичних 150-ти тонних вагах №10021 (повірка 26.08.2024) встановлено брутто 93200 кг, тара 22950, нетто 70250 кг, що більше документа та вантажопідйомності на 250 кг. При огляді виявлено, що навантаження рівномірне, у рівень бортів, вантаж маркований катком-ущільнювачем, маркування не пошкоджено, вагон технічно справний, двері суцільнометалеві, по прибуттю просипання вантажу відсутнє.

За правилами п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002 Міністерства транспорту України комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у п.10 Правил складання актів імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.64 та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо), та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Посадові особи підприємства мають обов`язки перед підприємством, передбачені законом, зокрема щодо належного, добросовісного та ефективного управління підприємством (фідуціарні обов`язки).

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Наданий в обґрунтування позовних вимог комерційний акт №467004/382 від 11.12.2024 на станції Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці підписали: начальник станції Великий П.В., комерційні агенти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , прийомоздавальник ОСОБА_3 .

На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт, повноважень на вчинення таких дій позивач надав наказ №272/ДС від 30.11.2023 начальника станції Великого П.В., згідно з яким затверджено перелік працівників станції, які уповноважені на підписання від імені залізниці комерційних актів, а саме комерційних агентів, зокрема, Сьоміна І.О. та ОСОБА_2 . Прийомоздавальник Міхальчук А.В. уповноважений представляти інтереси Публічного акціонерного товариства «Арселорміттал Кривий Ріг» шляхом підписання комерційних актів відповідно до довіреності №14-105юр. від 18.03.2024.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги зміст п.10 Правил складання актів, суд дійшов висновку, що комерційний акт підписаний особами, повноваження яких підтверджені належним чином.

Разом з цим, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Також, суд не бере до уваги доводи відповідача, що спірний вантаж - вугільний концентрат є сипучім, навантаження здійснювалося насипом, то під час транспортування він міг зміститись якоюсь своєю частиною при гальмуванні чи наборі швидкості, висипатись з вагону, або за цей час до вагону могла потрапити вода, у зв`язку з чим могла виникнути ситуація зі збільшенням ваги вантажу, оскільки, як зазначалось вище при огляді вантажу виявлено та зафіксовано належним чином, що навантаження у вагоні рівномірне, у рівень бортів, вантаж маркований катком-ущільнювачем, маркування не пошкоджено, вагон технічно справний, двері суцільнометалеві, по прибуттю просипання вантажу відсутнє. Доводи відповідача щодо природних явищ мають характер припущень, які жодним чином не підтверджені.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього статуту. Штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №61911004 становила 13560 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 67800 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд, у разі прийняття судом рішення про задоволення вимог, зменшити розмір стягуваного штрафу до 10% від заявленої суми або, у разі якщо суд вважає інакше, то до 1 провізної плати.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначав, що позивачем не надано будь-яких доказів шкоди та збитків залізниці, не доведено, яким чином виявлені залізницею обставини вплинули на безпеку руху. Також відповідач просив суд врахувати, що Товариство з обмеженою відповідапльностю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» є об`єктом критичної інфраструктури і наразі здійснення відповідачем господарської діяльності значно ускладнено у зв`язку з постійними обстрілами території м.Покровська та прилеглих територій, у тому числі місцезнаходження майнового комплексу та усіх основних засобів підприємства.

Розглянувши клопотання відповідача, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Разом з тим, відповідно до ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов й на розсуд суду.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст.86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (п.88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 у справі №904/907/22 при з`ясуванні можливості зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу, що покладений на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» і дійшов висновку щодо можливості зменшення таких штрафних санкцій на 50%.

Вказане, крім іншого, доводить можливість зменшення штрафних санкцій відповідно до норм ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, які визначені законодавством, яке регулює перевезення вантажів на залізниці (Статуту залізниць України).

Можливість та правомірність зменшення таких штрафних санкцій підтверджується практикою Верховного Суду (постанови у справах №904/1725/22 від 21.04.2023, №904/124/22 від 20.04.2023 та ін.) та практикою судів апеляційної інстанції (постанови у справах №910/4744/22 від 25.05.2023; №904/547/22 від 18.05.2023, №905/2149/21 від 19.05.2023, №910/6528/22 від 03.05.2023).

В свою чергу, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Надаючи оцінку характеру допущенного відповідачем порушення, суд також враховує нормативні положення ст.ст.2, 11 Закону України «Про залізничний транспорт», згідно з якими залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

Безпека ? критична сфера, на яку впливають коливання вагона. Під час руху поїзда залізничною колією виникають складні коливальні рухи вагонів та інші нерівномірні рухи інерційних мас, які входять до загальної механічної системи рухомого складу. Сильні коливання можуть збільшити ризик сходження з рейок, особливо коли поїзди рухаються по кривих або на високих швидкостях, тим самим ставлячи під загрозу загальну безпеку поїзда.

Матеріалами справи підтверджується, що у розглядуваному випадку мало місце навантаження вагону з перевищенням вантажопідйомності, що може мати наслідком настання негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення, відтак, загрожує безпеці руху поїздів, а отже створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці. З огляду на таке, у цьому випадку неустойка за спірне порушення дисциплінує учасників відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.

Тому, недотримання технічних вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в відповідному випадку передбачена ст.ст.118, 122 Статуту. При цьому, зазначений штраф стягується з вантажовідправника за самий факт порушення.

Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення суд зазначає, що за змістом ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

У спірних правовідносинах між сторонами неустойка - штраф передбачений законодавством та нарахований позивачем за сам факт порушення, а не із суми понесених збитків (втрат).

Суд також зазначає, що кризові явища у сфері діяльності відповідача жодним чином не впливають на добросовісність останнього щодо необхідності належного оформлення накладних, а відтак не можуть бути виправданням неналежного виконання ним зазначеного обов`язку й допущеного порушення.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, самостійного формування підприємцем програми діяльності, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суб`єкти господарювання укладають договори на різних погоджених між ними умовах та здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій.

Отже, фактично суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, має усвідомлювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій.

За змістом ст.6 Господарського кодексу України одними із загальних принципів господарювання є рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання та заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

При цьому, повномасштабна агресія, розпочата 24.02.2022, безпосередньо вплинула на можливість обох суб`єктів господарської діяльності здійснювати свою підприємницьку діяльність.

У цілому взаємозв`язок стратегічного значення відповідача, про що він зауважує, судом не виключається, однак сам по собі, а також як підстава для зменшення передбаченого законодавством штрафу, відповідачем не доведений.

Зокрема, відповідачем не доведено, що навантаження здійснювалося в нестандартних умовах, відповідальні особи вантажовідправника не мали впливу та контролю на процес завантаження та відображення відповідних відомостей щодо вантажу в накладній.

В свою чергу, посилання відповідача на завищений розмір штрафу є оцінкою розміру штрафу, встановленого чинним законодавством, у порівнянні з його фінансовим становищем як підприємницького товариства.

Заявлена позивачем до стягнення сума штрафу не є занадто великою та можливість цього штрафу негативно вплинути на підприємницьку діяльність відповідача останнім не доведена.

Висновок суду щодо оцінки аргументів, покладених відповідачем в основу розглядуваної заяви про зменшення розміру штрафу, збігається з правовою позицією з аналогічного питання Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» про стягнення штрафу в сумі 67800 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (85333, Донецька область, Покровський район, с.Сергіївка (Сергіївська с/р), пров.Верхній, 44, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, 108, ) штраф у розмірі 67800 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 07.04.2025.

Повний текст рішення складено 14.04.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця