ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2983/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1 А)

до Трипільського комунального підприємства (08722, Київська обл., Обухівський р-н., с. Трипілля, вул. Шевченка, буд. 102)

про стягнення 264510,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, у тому числі - 247583,30 грн. основного боргу, 754,93 грн. 3% річних та 16172,10 грн. інфляційних втрат,

секретар судового засідання: Крикун І.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі (далі - ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі, позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Трипільського комунального підприємства (далі - Трипільське КП, відповідач) про стягнення 264510,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, у тому числі - 247583,30 грн. основного боргу, 754,93 грн. 3% річних та 16172,10 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 р. № 220024291, відповідно до умов якого позивач надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, а відповідач оплачує надані послуги.

Згідно зазначеного договору позивачем було надано послуги з розподілу електричної енергії, які Трипільським КП не були належно оплачені, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 264510,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, у тому числі - 247583,30 грн. основного боргу, 754,93 грн. 3% річних та 16172,10 грн. інфляційних втрат, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2024 р. було відкрито провадження у справі № 911/2983/24 за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою заявою Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі до Трипільського комунального підприємства про стягнення 264510,33 грн. заборгованості за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, у тому числі - 247583,30 грн. основного боргу, 754,93 грн. 3% річних та 16172,10 грн. інфляційних втрат, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено на адресу місцезнаходження відповідача, проте, вручення поштового відправлення 196 не відбулося, і конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України, ухвала є судовим рішенням.

Поряд з цим, п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., встановлено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Слід також зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас, законодавство України, в тому числі - ГПК України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема, позивача з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Поряд з тим суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відзиву на позов чи інших пояснень або заперечень щодо позову від відповідача не надходило.

Під час дослідження матеріалів справи, зважаючи на характер спірних відносин, з огляду на доводи позивача в означеній справі, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення спору та входять до предмету доказування, суд дійшов висновку щодо необхідності здійснити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін з метою заслуховування пояснень представників учасників процесу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2025 р. було постановлено перейти від спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи № 911/2983/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи призначено на 17.03.2025 р.

Вищезазначену ухвалу було направлено на адресу місцезнаходження відповідача та на адресу, зазначену в реквізитах відповідача в договорі № 20-2-55 від 07.11.2023 р., проте, вручення поштових відправлень 629, 591 не відбулося, і конверти повернулися на адресу суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд також зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, сторони не були позбавлені можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Київської області від 11.11.2024 р. та від 05.02.2025 р. у справі № 911/2983/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду.

У судове засідання 17.03.2025 р. представники сторін не з`явилися.

У судовому засіданні 17.03.2025 р. було прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів регулюються Законом України Про ринок електричної енергії, який набрав чинності з 11.06.2020 р.

Крім того, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 312 від 14.03.2018 р. (надалі - Правила роздрібного ринку, ПРРЕЕ).

05.05.1999 р. між Державною акціонерною енергопостачальною компанією «Київобленерго» (як постачальником) та Трипільського комунального підприємства (як споживачем) було укладено договір на користування електричною енергією № 749, за умовами якого постачальник зобов`язується постачати електричну енергію у відповідності до умов договору, а споживач - своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови , визначені договором. На підставі вищезазначеного договору Трипільське комунальне підприємство отримувало електричну енергію.

Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії Київобленерго.

Поряд з цим, відповідно до пп. 1 п. 4.2. статуту товариства предметом діяльності Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі є розподіл електричної енергії.

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.11.2018 р. № 1382 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 23.09.2020 р. № 1749) і, відповідно, є оператором системи розподілу (ОСР) та з 01.01.2019 р. надає послуги з розподілу електричної енергії.

Оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуг з розподілу.

Пунктом 2.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Згідно з п. 1.2.4 ПРРЕЕ оператор системи розподілу укладає договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 3 до цих Правил, з кожним власником мереж.

Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи (п. 2.1.3 ПРРЕЕ).

Положеннями п. 2.1.5 ПРРЕЕ унормовано, що договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (п. 2.1.7 ПРРЕЕ).

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами у справі було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 р. № 220024291 (далі договір) шляхом сплати споживачем рахунку оператора системи.

Факт укладення вказаного договору між сторонами у справі підтверджується також укладеним у подальшому договором № 20-2-55 від 07.11.2023 р. між Приватним акціонерним товариством ДТЕК Київські регіональні електромережі, Трипільським комунальним підприємством та Комунальним підприємством ВУЖКГ Відродження про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором № 220024291 від 01.01.2019 р. на третю особу.

Відповідно до п. 2.1 договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310 (зі змінами та доповненнями), за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки/точок розподілу електричної енергії за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних Оператора системи розподілу.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи розподілу згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків».

Згідно з п. 3.2 договору за підсумками розрахункового місяця постачальник послуг комерційного обліку (оператор системи розподілу) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку та в установленому порядку передає ці дані адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником споживача. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються оператором системи розподілу в особистому кабінеті споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором, у тому числі якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник споживача.

Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця або в інший, узгоджений сторонами термін, надавати оператору системи розподілу напряму або через постачальника універсальних послуг звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць (п. 3.4 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що ціною цього договору є вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені у в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача.

Згідно з п. 5.2 договору оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора системи розподілу.

Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 «Порядок розрахунків» (п. 5.3 договору).

У відповідності до положень додатку № 4 до договору «Порядок розрахунків» оплата послуг за фактичні обсяги розподіленої електричної енергії здійснюється споживачем на підставі виставлених оператором системи розподілу платіжних документів протягом 5 робочих днів від дня їх отримання. У разі не отримання споживачем з будь-яких причин платіжного документу, оплата ним послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем самостійно, не пізніше 5 робочих днів після настання строку оплати, встановленого цим порядком розрахунків. Оплата остаточного розрахунку за надання послуги з розподілу електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється споживачем протягом 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 2.1 додатку 10 до договору оператор системи розподілу надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату оператору системи розподілу за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 3.2 додатку 10 до договору споживач зобов`язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток до цього договору на послуги з перетікань), відповідно до якого термін оплати послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії зазначається в платіжних документах та не має перевищувати 5 робочих днів з дня отримання (формування) рахунків споживачем.

Отже, приєднавшись до договору про розподіл (передачу) електричної енергії, відповідач взяв на себе зобов`язання, зокрема, щодо здійснення оплати вартості наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії.

З матеріалів справи слідує, що в період з грудня 2022 року по липень 2024 року Приватним акціонерним товариством ДТЕК Київські регіональні електромережі було здійснено розподіл електричної енергії Трипільському комунальному підприємству на загальну суму 247583,30 грн., яку не було сплачено споживачем, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено рахунки-фактури за послуги з розподілу електричної енергії: № 49 від 31.12.2022 р. на суму 61805,29 грн.; № 79 від 31.01.2023 р. на суму 1592,77 грн.; № 84 від 19.04.2023 р. на суму 103028,39 грн.; № 74 від 31.05.2023 р. на суму 5377,36 грн.; № 42 від 31.07.2023 р. на суму 19729,84 грн.; 91 від 31.08.2023 р. на суму 2295,86 грн.; № 84 від 30.09.2023 р. на суму 29210,95 грн.; № 93 від 31.07.2024 р. на суму 24542, 84 грн.

Як зазначав позивач, розподіл електричної енергії до електроустановок відповідача було припинено 26.06.2024 р. Представниками позивача було проведено перевірку відключеного стану приладів обліку електричної енергії № 8761975 та № 8762372, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи додано копії відповідних нарядів.

05.07.2024 р. позивач повністю припинив надання послуг з розподілу електричної енергії до об?єктів, належних відповідачу. Електроустановки, належні відповідачу, були повністю відключені від мережі системи розподілу електричної енергії, прилади обліку демонтовані, на підтвердження чого представником позивача було складено акт відключення № 485204 від 05.07.2024 р., копія якого міститься в матеріалах справи.

08.08.2024 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 04/550/5519 щодо сплати заборгованості, відповіді на яку позивачем не отримано (копію претензії з доказами її направлення долучено до позовної заяви).

Як зазначав позивач, відповідач, всупереч п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а також умовам укладеного між сторонами договору, належним чином оплати наданих послуг не здійснив, у зв`язку з чим за Трипільським комунальним підприємством рахується заборгованість в загальній сумі 247583,30 грн., за стягненням якої позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що в період з грудня 2022 року по липень 2024 року Приватним акціонерним товариством ДТЕК Київські регіональні електромережі було надано послуги з розподілу електричної енергії Трипільському комунальному підприємству на загальну суму 247583,30 грн., яку не було сплачено споживачем.

Слід зазначити, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідачем, всупереч наведеним приписам законодавства, доводів позивача не спростовано, доказів належного виконання договору, і, відповідно, відсутності заборгованості до матеріалів справи не надано.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься договір № 20-2-55 від 07.11.2023 р., який був укладений між Приватним акціонерним товариством ДТЕК Київські регіональні електромережі, Трипільським комунальним підприємством та Комунальним підприємством ВУЖКГ Відродження про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором № 220024291 від 01.01.2019 р. на третю особу - Комунальне підприємство ВУЖКГ Відродження. За змістом даного договору відповідач визнав заборгованість у сумі 250000,00 грн. за договором № 220024291 від 01.01.2019 р. про розподіл електричної енергії (п. 1.2 договору № 20-2-55 від 07.11.2023 р.).

Згідно з п. 1.5 договору про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором на третю особу, у разі невиконання (неналежного виконання) виконавцем (Комунальним підприємством ВУЖКГ Відродження) свого обов`язку із сплати заборгованості у сумі 250000,00 грн., утвореної за договором № 220024291 від 01.01.2019 р., боржник (Трипільське комунальне підприємство) не звільняється від виконання даного обов`язку особисто та повинен виконати його сам. В такому випадку кредитор набуває право вимоги належного виконання зобов`язання за основним договором по оплаті заборгованості в сумі 250000,00 грн. солідарно з боржника та виконавця.

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем чи особою, на яку договором № 20-2-55 від 07.11.2023 р. було покладено обов`язок оплати заборгованості за договором № 220024291 від 01.01.2019 р., сторонами суду не надано.

З урахуванням викладеного та наведених приписів процесуального закону суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі у даній справі в частині стягнення з Трипільського комунального підприємства 247583,30 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 754,93 грн. 3% річних та 16172,10 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 754,93 грн. на загальну суму 247583,30 грн., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 16172,10 грн., і він також є обґрунтованим та арифметично вірним.

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 130, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Трипільського комунального підприємства (08722, Київська обл., Обухівський р-н., с. Трипілля, вул. Шевченка, буд. 102, код 30350799) на користь Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1 А, код 23243188) 247583 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 30 коп. основного боргу, 754 (сімсот п`ятдесят чотири) грн. 93 коп. 3% річних, 16172 (шістнадцять тисяч сто сімдесят дві) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 3967 (три тисячі дев`ятсот шістдесят сім) грн. 65 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 17.04.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна