ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4244/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чередко А.Є., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: Авілова Еліна Павлівна (в залі суду) - від ТОВ «КСМЛІВ» - адвокат, ордер серія АЕ № 1351445 від 05.02.2025р.

від скаржника: Разбітнов Костянтин Володимирович (в залі суду) - від ТОВ «КСМЛІВ» - адвокат, ордер серія АЕ №1056126 від 30.09.2021р.

представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 (про забезпечення позову) у справі №904/4244/24 (суддя Дичко В.О.)

за позовом Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, кв. 49, )

про відшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» про стягнення збитків у розмірі 400 359,80 гривень.

В обґрунтування позовної вимоги позивач зазначає, що в житловому будинку літ. Б-5 у цокольному поверсі розташоване нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "КСМЛІВ", що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На прибудинковій території впритул до вказаного нежитлового приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю "КСМЛІВ" ведуться земляні та будівельні роботи, без оформлення відповідної дозвільної документації.

Унаслідок такого будівництва в житловому багатоквартирному будинку з`явилися ознаки деформації, що свідчить про загрозу виникнення аварійної ситуації у випадку, якщо будівельні роботи не будуть зупинені.

Разом з позовною заявою Дніпровською міською радою подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просив суд:

- заборонити державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 2 (РНОНМ 01), м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд 19/21;

- накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (), а саме: нежитлове приміщення № 2 (РНОНМ 01), м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі № 904/4244/24 (ухвала про виправлення описки від 03.10.2024) Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову - задоволено повністю.

Заборонено державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21.

Накладено арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (), а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21.

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, ).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами заяви про забезпечення позову підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів Дніпровської міської ради у випадку незастосування заходів забезпечення позову. Такі заходи є достатніми, адекватними та співмірними до заявленої позовної вимоги. При цьому, суд першої інстанції врахував, що продовження будівельних робіт може призвести до незворотних наслідків у вигляді пошкодження житлового багатоквартирного будинку, що призведе до необхідності додаткового звернення до суду/збільшення позовних вимог. Невжиття заходів забезпечення позову, за висновком суду першої інстанції, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача грошових коштів та судових витрат у випадку задоволення позовної вимоги Дніпровської міської ради.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі № 904/4244/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» подало апеляційну скаргу, в якій просить оспорювану ухвалу від 27.09.2024 - скасувати. Застосовані Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 у справі №904/4244/24 заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (), а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21 скасувати.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Відповідач зазначає, що заходи забезпечення позову які застосовані до нього в межах справи №904/4244/24, не відповідають критеріям співмірності та збалансованості інтересів.

Застосування таких заходів забезпечення позову як арешт майна та заборона вчиняти реєстраційні дії, є такими, що застосовані без належних доказів наданих позивачем та базуються виключно на необгрунтованих припущеннях оскільки позивачем доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду не надано.

Відповідач вказує на те, що позивач не надав достатніх доказів для обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зокрема щодо ймовірних наслідків для майна чи прав позивача.

Вартість майна на яке накладено арешт, суттєво перевищує суму заявленої до стягнення, що не відповідає критеріям співмірності.

Відповідач не погоджується з доводами позивача які лягли в основу рішення суду щодо забезпечення позову, стосовно ігнорування будь яких розпорядчих документів. Відповідач наголошує, що уповноваженими особами такі документи не були ані належним чином вручені ані направлені на адресу ТОВ «КСМЛІВ». Позивач систематично продовжує ігнорувати належний порядок вручення рішень, приписів та протоколів.

Станом на дату звернення з позовною заявою, уповноваженими особами не складено жодного протоколу про адміністративне правопорушення посадовими особами ТОВ «КСМЛІВ» у сфері благоустрою.

Роботи які виконуються Підрядником, не передбачають будь якого втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. Позивачем не надано доказів на підтвердження пошкодження багатоквартирного будинку.

Скаржник зазначає, що заходи забезпечення позову застосовані до нього, не просто перешкоджають його господарській діяльності, а фактично її зупинили.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «КСМЛІВ» щодо відшкодування збитків у розмірі 400 359,80 грн. Причиною для цього є проведення відповідачем будівельних та земляних робіт за адресою м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, що призвело до погіршення стану об`єктів благоустрою, що вимагає їх відновлення.

Враховуючи, що позов має майновий характер, ймовірність втрати або погіршення майна відповідача є підставою для застосування таких заходів забезпечення, як арешт майна або обмеження розпорядження ним. У разі продовження будівельних робіт без дотримання законних вимог, існує ризик значних збитків, які позивач може зазнати.

На момент розгляду справи ТОВ «КСМЛІВ» продовжує порушувати норми містобудівного законодавства, що підтверджується актами інспекцій з благоустрою та рішеннями комісій міської ради. Зазначена ситуація свідчить про реальну загрозу завдання додаткових збитків, що може призвести до необхідності подальшого звернення до суду за стягненням додаткових сум.

З урахуванням вищезазначеного, застосування заходів забезпечення позову є необхідним для запобігання подальшого порушення прав позивача та забезпечення реального виконання судового рішення у разі його прийняття на користь міської ради.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, а апеляційна скарга ТОВ «КСМЛІВ» не має підстав для задоволення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Дармін М.О., суддів Чередка А.Є., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/4244/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/4244/24.

18.08.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

09.10.2024 через "Електроний суд" до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява від Дніпровської міської ради про заперечення проти відкриття апеляційного провадження, в якій просить апеляційну скаргу адвоката Разбітнова Костянтина Володимировича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 по справі № 904/4244/24 повернути заявнику без розгляду у зв`язку з тим, що у товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» відсутній електронний кабінет в ЄСІТС, що вже вказує на відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, відсутність доказів наявності повноважень на представництво адвокатом Разбітновим К. В. інтересів ТОВ «КСМЛІВ» (Відповідача), апеляційна скарга є такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, відтак підлягає поверненню в силу п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Розглянувши заяву про заперечення проти відкриття апеляційного провадження, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки відповідно до відповіді № 4656407 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС ( дата реєстрації 10.10.2024), Уповноваженою особою юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» є ТКАЧЕНКО ЗОЯ ОЛЕКСАНДРІВНА.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 (про забезпечення позову) у справі №904/4244/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 04.03.2025 об 15:30 годин.

04.03.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» про стягнення збитків у розмірі 400 359,80 гривень.

В обґрунтування позовної вимоги позивач зазначає, що в житловому будинку літ. Б-5 у цокольному поверсі розташоване нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На прибудинковій території впритул до вказаного нежитлового приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» ведуться земляні та будівельні роботи, без оформлення відповідної дозвільної документації.

Унаслідок такого будівництва в житловому багатоквартирному будинку з`явилися ознаки деформації, що свідчить про загрозу виникнення аварійної ситуації у випадку, якщо будівельні роботи не будуть зупинені.

Разом з позовною заявою Дніпровською міською радою подана заява про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 2 (РНОНМ 01), м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд 19/21;

- накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (), а саме: нежитлове приміщення № 2 (РНОНМ 01), м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» () та будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21.

В обґрунтування зазначених у заяві про забезпечення позову вимог Дніпровська міська рада вказує, що протоколом міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дніпровської міської ради від 16.08.2024 № 45 вирішено:

1) невідкладно зупинити виконання будівельних робіт у районі буд. 19/21 по вул. Володимира Вернадського у м. Дніпрі;

2) невідкладно заборонити будь-яким особам виконання будівельних робіт у районі буд.19/21 по вул. Володимира Вернадського у м. Дніпрі;

3) Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради невідкладно усунути наслідки здійснення самовільних будівельних робіт в підвальних приміщеннях буд. 19/21 по вул. Володимира Вернадського у м. Дніпрі шляхом закопування ґрунту до підпірних стін будинку з метою відновлення опору та несучих спроможностей фундаменту.

Як зазначає Дніпровська міська рада, вимоги вказаного протоколу Товариством з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» ігноруються, будівельні та земляні роботи продовжуються.

Ураховуючи зазначене, Дніпровська міська рада просить застосувати такій захід забезпечення позову, як заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» та будь-яким особам виконувати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21.

Крім цього, Дніпровська міська рада вказує, шо звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою майнового характеру - стягнення збитків. У випадку подальшого порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» правил благоустрою Дніпровською міською радою будуть понесені додаткові збитки у зв`язку з ліквідацією наслідків таких порушень, що призведе до необхідності додаткового звернення до суду/збільшення позовних вимог.

Також Дніпровська міська рада посилається на те, що можлива перереєстрація права власності на вищезазначене нежитлове приміщення. Це може покласти на Дніпровську міську раду тягар подальшого поновлення своїх порушених прав шляхом звернення з позовною заявою до осіб, які наразі не залучені до участі в даній справі, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. Тому заборона вчиняти дії щодо здійснення реєстраційних дій на час вирішення справи забезпечить можливість поновлення прав Дніпровської міської ради до набрання законної сили судовим рішенням.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково в силу наступного:

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову Дніпровської міської ради у даному спорі є матеріально правова вимога до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» про стягнення збитків у розмірі 400 359,80 гривень.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Разом із тим, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів зауважує, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог.

До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Тобто, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий або майбутній позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з мотивів неможливості чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

У постановах від 11.12.2023 у справах № 922/3528/23 та № 904/1934/23, Верховний Суд зробив наступні висновки.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічна за змістом правова позиція також викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постанові Верховного Суду від 09.06.2023 у справі № 37з-23.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від. 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 суд дійшов висновку, що можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Адекватність такого заходу забезпечення позову як встановлення заборони власнику розпоряджатися об`єктом нерухомості запровадить законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно Відповідача є обґрунтованим.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «КСМЛІВ», а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21 без зазначення меж заявлених позовних вимог, суперечить вимогам ч.4 ст 137 Господарського процесуального кодексу України стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Відповідно заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, що належить ТОВ «КСМЛІВ» слід застосувати лише в межах заявлених позовних вимог, тобто в сумі 400 359, 80 грн.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ», будь-яким третім особам та органам державної реєстрації речових прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомості, апеляційний господарський суд вважає такими, що не відповідають предмету спору у даній справі. Такий захід виходить за межі забезпечення заявлених вимог, особливо за відсутності доказів того, що відповідач вчиняє активні дії щодо приховування майна або має незадовільний фінансовий стан.

Так, Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 зазначив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Також Верховний Суд зазначив, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують права відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження господарюючого суб`єкта можуть призвести до незворотних наслідків.

Щодо заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» та будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, в районі буд. 19/21 колегія суддів зазначає наступнеа:

Заборона ТОВ «КСМЛІВ» здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці фактично стосується питання, яке є предметом розгляду справи по суті, а отже, виходить за межі допустимого змісту заходів забезпечення позову. Зокрема, така заборона не спрямована безпосередньо на забезпечення реального виконання можливого судового рішення про стягнення грошових коштів, а стосується господарської діяльності відповідача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги мають винятково майновий характер, а тому заборона будівельних робіт, в контексті спірних правовідносин, не є адекватним, співмірним та обґрунтованим заходом у межах такого спору. Застосування подібної заборони за відсутності доведеного ризику завдання шкоди або ускладнення виконання судового рішення суперечить засадам процесуального законодавства щодо пропорційності втручання у права сторін.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апелянта «…Застосування до Відповідача такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та заборону вчиняти будь які реєстраційні дії, суд обґрунтовує можливим ускладненням у разі задоволення позовної заяви поновлення порушених прав та інтересів Позивача, оскільки позов має майновий характер, при цьому застосування відповідного заходу забезпечення позову, суд визначає як «додаткову гарантію для позивача».

При цьому, заявник не вказує, а ухвала суду не містить відомостей про наявність жодних доказів що свідчать про належне доведення обставин, що майно (грошові кошти), наявне у відповідача, може зникнути, зменшитися в кількості, або може погіршитися його якість на момент виконання рішення в результаті об`єктивних чи суб`єктивних причин. Більш того, відсутні належним чином підтверджені дані про вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на приховування або відчуження майна; дій, спрямованих на уникнення відповідальності або перешкоджання законному стягненню; відсутність грошових коштів для виконання зобов`язання за спірними правочинами; незадовільний фінансовий стан; наявність відкритих виконавчих проваджень тощо. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання заявником доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже фактично застосування таких заходів забезпечення позову як арешт майна та заборона вчиняти реєстраційні дії, є такими, що застосовані без належних доказів наданих заявником та базується виключно на необгрунтованих припущеннях оскільки заявником доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду не надано, а його твердження є суб`єктивними припущеннями які не вважаються обґрунтованими в розумінні процесуального закону. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. При цьому повторно звертаємо увагу, що під поновленням порушених прав заявника в межах даної справи слід розуміти виключно відшкодування зазначеної у позові суми, а не покладення на Відповідача додаткового тягара у вигляді заборони вчиняти будь які інші дії.

Щодо посилань Заявника що арешт нерухомого майна спрямований на упередження відчуження такого майна та подальших складнощів пов`язаних з пошуком належного боржника, повідомляємо що на думку Відповідача, у випадку вчинення правочинів що носять формальний характер та спрямовані на уникнення від виконання зобов`язань, належним способом захисту може бути визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення.

Разом з тим, Позивач не позбавляється права

Більш того, застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії є передчасним, оскільки попередньо застосувавши 27.09.2024 до Відповідача відповідні заходи забезпечення позову які вмотивовані виключно майновим характером справи, Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2024 позовну ДМР було залишено без руху, у зв`язку з відсутністю обґрунтованого розрахунку суми, заявленої до стягнення. Отже, навіть сама сума позову на момент застосування відповідних заходів забезпечення позову є необгрунтованою та такою що не вважається самим судом належним чином підтвердженою.

Слід також зазначити, що вартість майна на яке накладено арешт, суттєво перевищує суми заявленої до стягнення. Так відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна вартість придбання об`єкту нерухомого майна становить 1 126 560,00 грн., а сума заявлена до відшкодування 400 359,80 грн., Отже вбачається що сума арештованого майна в декілька разів перевищує суму заявлену Позивачем до стягнення, що не відповідає критеріям співмірності. У постанові від 20.04.2023 у справі №914/3316/22 Верховний Суд зазначив, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони Відповідачу іншим особам здійснювати певні дії...».

З урахуванням підстав та предмету позову у даній справі, балансу інтересів сторін, колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову шляхом накладання арешту на належне відповідачу майно в межах позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 (про забезпечення позову) у справі №904/4244/24 підлягає зміненню, з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» на неї, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат:

Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, то відповідно до положень ст.129 ГПК України суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 (про забезпечення позову) у справі №904/4244/24 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 (про забезпечення позову) у справі №904/4244/24 змінити, виклавши резулятивну частину в наступній редакції:

1. Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (), а саме: нежитлове приміщення № 2 загальною площею 158,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21 в межах суми заявлених позовних вимог 400 359, 80 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Постанова є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження та відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» може бути пред`явлена до виконання у строк до 04.03.2028.

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, ).

Повний текст постанови складено 21.04.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко