СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Харків Справа № 917/869/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

прокурор: Кадацька Д.М., службове посвідчення від 01.03.2023;

від позивача: не з`явилися;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2 (апелянта): Булаєнко Р.В., ордер серія АА № 1398996 від 22.04.2024;

від 3-ї особи: Данильченко М.І., довіреність № 305 від 03.03.2025;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Світ", м. Суми (вх. № 3116 П/2),

на рішення Господарського суд Полтавської області від 27.11.2024 (повний текст складено 09.12.2024) у справі № 917/869/23 (суддя Сірош Д.М.),

за позовом заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Полтавської обласної військової (державної) адміністрації, м. Полтава,

до відповідачів:

1) Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області (як правоноступника Білогорільської сільської ради Лохвицького району), м. Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Світ", м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ,

про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації земельних ділянок та витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року заступник керівника Полтавської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Полтавської обласної військової (державної) адміністрації до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області (як правоноступника Білогорільської сільської ради Лохвицького району) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Світ", у якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 15.05.2024) просив:

1) Визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії сьомого скликання Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності";

2) Визнати незаконним та скасувати рішення 34 сесії сьомого скликання від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності";

3) Витребувати з незаконного володіння ТОВ "Кайрос Світ" у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :00:001:0059 площею 13,9433 га;

- :00:001:0235, площею 16 га;

4) Витребувати з комунальної власності Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :00:001:0225 площею 0,2164 га

- :00:001:0220 площею 2 га.

- :00:001:0223 площею 2 га.

5) Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: :00:001:0059, площею 13,9433 га, та :00:001:0235, площею 16 га, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначених земельних ділянок.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані посиланням на порушення вимог земельного (ст.ст. 20, 55, 56, 84, 116, 141, 149 Земельного кодексу України) та лісового (ст.ст. 5, 7, 57 Лісового кодексу України) законодавства при затвердженні землевпорядної документації та зміни цільового призначення земель, внаслідок чого відбулась неправомірна державна реєстрація права власності за ТОВ "Кайрос Світ" на 15 (п`ятнадцять) земельних ділянок, які були об`єднані у 2 (дві) нові земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0059, площею 13,9433 га, та :00:001:0235, площею 16 га.

Прокурор зазначає, що земельні ділянки, які на даний час перебувають у власності ТОВ "Кайрос Світ", протиправно сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі як землі сільськогосподарського призначення на підставі рішення Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 та у подальшому через механізм безоплатної приватизації виведено у власність юридичної особи приватного права, незважаючи на те, що вказані земельні ділянки є землями державної власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні Філії Полтавське лісове господарство ДП "Ліси України".

Інші 3 (три) земельні ділянки, які утворено шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0050 площею 34,16 га (всього на 18 ділянок), зокрема, ділянки з кадастровими номерами: :00:001:0220 площею 2 га, :00:001:0223 площею 2 га, :00:001:0225 площею 0,2164 га, у користування юридичних та фізичних осіб не надавались та станом на момент подання позову перебувають у комунальній власності Лохвицької міської ради (як правонаступника Білогорільської сільської ради Лохвицького району) також сформовані та зареєстровані за рахунок земель державного лісового фонду і повністю накладаються на землі Філії "Полтавське лісове господарство" ДП "Ліси України".

На підтвердження своєї позиції прокурором надано до матеріалів справи, окрім іншого, лісовпорядну документацію та висновок експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №КСЕ-19/117-22/16448 від 25.09.2023, якими підтверджується, що спірні земельні ділянки, які перебувають у приватній власності ТОВ "Кайрос Світ" накладаються на землі лісогосподарського призначення державної власності, а також доводиться факт порушень вимог земельного та лісового законодавства при затвердженні землевпорядної документації та зміни цільового призначення земель.

Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, прокурор зазначив, що протягом розумного строку Полтавська обласна військова (державна) адміністрація як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вживає жодних заходів, спрямованих на повернення спірних земельних ділянок, які незаконно вибули з державної власності, та самостійно не звернувся з відповідним позовом до суду, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 33 сесії сьомого скликання Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності";

Визнано незаконним та скасовано рішення 34 сесії сьомого скликання від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності";

Витребувано з незаконного володіння ТОВ "Кайрос Світ" у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :00:001:0059 площею 13,9433 га;

- :00:001:0235, площею 16 га;

Витребувано з комунальної власності Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :00:001:0225 площею 0,2164 га;

- :00:001:0220 площею 2 га;

- :00:001:0223 площею 2 га.

Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0059 площею 13,9433 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером з кадастровим номером :00:001:0235, площею 16 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Стягнуто з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що:

1) спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, які розпорядженням Лохвицької районної державної адміністрації від 21.05.2003 №258 були передані у складі єдиного масиву земель загальною площею 7464,7 га в постійне користування Полтавського державного лісогосподарського підприємства "Полтаваоблагроліс" (правонаступником якого є ДП "Ліси України"), що підтверджується наданими прокурором доказами, зокрема, планшетами, картографічними матеріалами, таксаційними описами, актами обстеження лісових насаджень, висновком експертизи тощо;

2) оскільки вказані землі передані до комунальної власності з порушенням вимог земельного та лісового законодавства та неправомірно віднесені до земель сільськогосподарського призначення (зміна цільового призначення проведена не уповноваженим органом та за відсутності згоди органу лісового господарства), тому оспорювані рішення Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 та від 13.10.2020, на підставі яких відбулася передача земель, підлягають визнанню незаконними та скасовані;

3) здійснення Білогорільською сільською радою права власності, зокрема, розпорядження землями не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі держави, що відповідно до ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України є підставо для витребування такого майна від добросовісного набувача на користь позивача;

4) звернення прокурора до суду у спірних правовідносинах спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у власність земельних ділянок лісового фонду, які на даний час вільні від забудови об`єктами нерухомості, і таким чином, не порушується баланс державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини;

5) оскільки спірні земельні ділянки, які перебувають у власності ТОВ "Кайрос Світ" та комунальній власності Лохвицької міської ради, входять до земель, переданих ДЛГП "Полтаваоблагроліс" у 2003 році, і з цього часу використовується для ведення лісового господарства, відтак зміна цільового призначення з лісогосподарського на сільськогосподарське призначення у визначений законодавством спосіб не відбулася, жодних погоджень на вилучення постійний користувач земельної ділянки не давав, що є підставою для скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі - як земель сільськогосподарського призначення приватної і комунальної форми власності;

6) щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд зазначив, що прокурор звернуся з позовом про скасування рішень Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 та від 13.10.2020, які мали наслідком подальші протиправні дії щодо вибуття із державної власності земельних ділянок, у травні 2023 року, тобто в межах трирічного стоку позовної давності.

Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач-2 - ТОВ "Кайрос Світ" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наведеним відповідачем доводам та наданим доказам, якими підтверджується, що спірні земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, які раніше передавалися для ведення сільськогосподарського виробництва колективним сільськогосподарським підприємствам, у тому числі КСП "Відродження". Зокрема, в обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на наступне:

- судом першої інстанції не було враховано, що Державним актом про право постійного користування від 15.07.1999, виданим КСП "Відродження", підтверджується право постійного користування землею (спірних земельних ділянок або їх частини) для ведення сільськогосподарського виробництва, чим спростовуються доводи прокурора те, що спірні земельні ділянки мали статус лісогосподарських; станом на момент розгляду даної справи КСП "Відродження" перетворене у ТОВ "КСП "Відродження", однак місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Кайрос Світ" про залучення зазначеного товариства в якості третьої особи, що позбавило можливості дослідити обставин, які мають значенні для вирішення спору;

- обраний прокурором спосіб захисту не враховує наявного статусу спірних земельних ділянок як земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Відродження"; тобто не скасовує первісного віднесення спірної земельної ділянки (їх частини) до зазначеної категорії земель, а тому й не поновлює її категорію цільового використання як земель лісогосподарського призначення;

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи суд першої інстанції мав призначити судову земельно-технічну експертизу на предмет встановлення накладення земельної ділянки, у т.ч. на межі земель площею 1064,7 га переданих у постійне користування КСП "Відродження" на підставі державного акту; однак, судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Кайрос Світ" про призначення відповідної судової експертизи;

- в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції надав оцінку доказам, які були отримані прокурором з матеріалів кримінального провадження, яке на даний час перебуває на стадії підготовчого судового розгляду (справа № 538/1621/24, що розглядається Лохвицьким районним судом Полтавської області), і виключно саме в цьому провадженні може надаватися правова оцінка таким доказам; тобто, виключно за наслідками розгляду кримінальної справи за може бути з`ясовано та встановлено правильність висновків експертиз, якими прокурор підтверджує факти накладення спірних земельних ділянок на землі лісогосподарського призначення державної власності, і в подальшому такі обставини в силу вимог ч. 6 ст. 75 ГПК України будуть мати преюдиційне значення для розгляду даної справи; однак, суд першої інстанції наведеного не врахував та не зупинив провадження до закінчення розгляду кримінальної справи;

- висновки суду про те, що укладені між фізичними особами та ТОВ "Кайрос Світ" договори купівлі-продажу земельних ділянок були спрямовані на незаконне заволодіння землями державного лісового фонду є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України, на думку скаржника є помилковими, оскільки: укладенню таких догорів передувало надання таким фізичним особам земельних ділянок в порядку безоплатної передачі згідно рішення органів місцевої влади; нікчемність таких договорів прямо не встановлена законом; при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка може підтверджуватися вироком суду;

- судом неправильно застосовано п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України та не було враховано того, що для підтвердження права користування державних лісогосподарських підприємств земельними лісовими ділянками планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування треба достеменно встановити те, що ці земельні ділянки були надані у користування до 28.03.2006 включно, проте надані прокурором докази такі обставини не підтверджують4

- оскільки прокурором не доведено факту передачі спірних земельних ділянок у користування Полтавському ДЛГП "Полтаваблагроліс" згідно з розпорядженням Лохвицької РДА від 21.05.2003 №258 за актом передачі лісового фонду чи будь-яким іншим чином до 28.03.2006, тому положення п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України не підлягають застосуванню, а надані матеріали лісовпорядкування не можуть братись до уваги;

- апелянт вважає, що прокурором у встановленому порядку не доведено як статусу спірних земель лісогосподарського призначення, так і не підтверджено накладення земельних ділянок на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться у постійному користуванні ДЛГП "Полтаваоблагроліс";

- у рішенні Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.02.2022 в цивільній справі №538/1987/21 встановлено відсутність доказів того, що спірні земельні ділянки належать до категорії земель лісогосподарського призначення та були відведені ДЛГП "Полтаваоблагроліс", правонаступником якого є ДП "Полтавське лісове господарство", у постійне користування для ведення лісового господарства;

- ТОВ "Кайрос Світ" правомірно та в законний спосіб набуто право власності на спірні земельні ділянки, а задоволення позову у даній справі призводить до необґрунтованого та непропорційного втручання у право власності відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргу ТОВ "Кайрос Світ" на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2025 о 12:00 год.

20.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява ДП "Ліси України" про проведення розгляду справи без участі представника третьої особи. У вказаній заяві 3-я особа просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін.

22.01.2025 до Східного апеляційного господарського суду від Полтавської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнена позиція прокурора ґрунтується на тому, що

- доказом віднесення спірних земельних ділянок, які на даний час перебувають у власності відповідачів, до земель державного лісового фонду є землевпорядна документація, якою підтверджено, що спірні землі компетентними державними органами передано у користування ДЛГП "Полтаваоблагроліс";

- факт приналежності спірних земельних ділянок до земель державної власності лісогосподарського призначення також підтверджуються лісовпорядною документацією та матеріалами судової експертизи у кримінальному провадженні;

- можливість перебування спірних земельних ділянок лісового фонду у складі єдиного масиву земель КСП жодним чином не визначає їх категорію як землі сільськогосподарського призначення;

- планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства;

- у судовому рішенні по справі №538/1987/21 не було встановлено жодних обставин, які мали б доказове значення для розгляду даної справи;

- звернення прокурора до суду з позовом у даній справі не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, а переслідує легітимну мету усунути порушення інтересів держави шляхом скасування протиправних рішень і повернення земель, які незаконно вибули із державної власності.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Здоровко Л.М. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №917/869/23 до 02.04.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 задоволено заяву представника ДП "Ліси України" про участь у судових засіданнях по справі №917/869/23 у режимі відеоконференції.

21.03.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Кайрос Світ" надійшла заява про продовження апеляційного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 задоволено заяву представника ТОВ "Кайрос Світ" про участь у судових засіданнях по справі №917/869/23 у режимі відеоконференції.

01.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Кайрос Світ" надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено про наявність невідповідностей в документації (проекті ДП "Гадяцький районний центр ДЗК", розробленому у 2003 році), яким прокурор обґрунтовує позовні вимоги.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 02.04.2025 приймав участь представник відповідача-2 (апелянта), який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Присутні у судовому засіданні 02.04.2025 прокурор та представник третьої особи заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Уповноважені представники позивача та відповідача-1 у судове засідання 02.04.2025 не з`явилися; про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників вказаних сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін та прокурора, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням 33 сесії 7 скликання Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення (16,00 землі запасу) площею 34,16 га з кадастровим номером :00:001:0050, що розташована на території Білогорільської сільської ради.

Рішенням 33 сесії 7 скликання Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" надано Білогорільській сільській раді дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності.

Рішенням 34 позачергової сесії сьомого скликання Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 13.10.2020 затверджено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0050 та зареєстровано право комунальної власності на 18 земельних ділянок, що утворились в результаті поділу.

У подальшому 15 земельних ділянок через механізм безоплатної приватизації громадянами передано у приватну власність ТОВ "Кайрос Світ" наступним чином:

1) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0230 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0230, площею 2 га, номер запису про право власності 39651887.

05.02.2021 між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. від 16.11.2020 за №1209, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0230, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 183.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2021 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0230, площею 2 га, номер запису про право власності 40417590.

2) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0228 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0228, площею 2 га, номер запису про право власності 39653792.

29.12.2020 між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. від 16.11.2020 за №1200, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0228, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3041.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0228, площею 2 га, номер запису про право власності 39992672.

3) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9433 га, кадастровий номер :00:001:0224 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_4 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0224, площею 1,9433 га, номер запису про право власності 39690707.

29.12.2020 між ОСОБА_4 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1192, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0224, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3039.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ Кайрос Світ на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0224, площею 1,9433 га, номер запису про право власності 39992145.

4) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0219 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_5 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0219, площею 2 га, номер запису про право власності 39652866.

29.12.2020 між ОСОБА_5 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1190, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0219, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3037.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0219, площею 2 га, номер запису про право власності 39980970.

5) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0214 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_6 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0214, площею 2 га, номер запису про право власності 39691643.

29.12.2020 між ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1196, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0214, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3035.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0214, площею 2 га, номер запису про право власності 39980209.

6) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0218 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_7 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0218, площею 2 га, номер запису про право власності 39653171.

29.12.2020 між ОСОБА_7 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1193, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0218, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3043.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 року зареєстровано право приватної власності ТОВ Кайрос Світ на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0218, площею 2 га, номер запису про право власності 39993098.

7) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0215 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_8 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_8 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0215, площею 2 га, номер запису про право власності 39683897.

29.12.2020 між ОСОБА_8 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1195, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0215, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3045.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0215, площею 2 га, номер запису про право власності 39993518.

8) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0227 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_9 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_9 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0227, площею 2 га, номер запису про право власності 39683076.

29.12.2020 між ОСОБА_9 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1198, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0227, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3061.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ Кайрос Світ на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0227, площею 2 га, номер запису про право власності 40000598.

9) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0217 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_10 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_10 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0217, площею 2 га, номер запису про право власності 39685021.

29.12.2020 між ОСОБА_10 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. від 16.11.2020 за №1197, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0217, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3047.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ Кайрос Світ на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0217, площею 2 га, номер запису про право власності 39995711.

10) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0216 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_11 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_11 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0216, площею 2 га, номер запису про право власності 39654109.

29.12.2020 між ОСОБА_11 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1194, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0216, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3051.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0216, площею 2 га, номер запису про право власності 39997466.

11) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0213 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_12 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_12 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0213, площею 2 га, номер запису про право власності 39692524.

29.12.2020 між ОСОБА_12 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1202, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0213, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3049.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0213, площею 2 га, номер запису про право власності 39996607.

12) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0222 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_13 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_13 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0222, площею 2 га, номер запису про право власності 39627620.

29.12.2020 між ОСОБА_14 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. від 16.11.2020 за №1203, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0222, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3053.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0222, площею 2 га, номер запису про право власності 39998048.

13) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0229 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_15 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_15 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0229, площею 2 га, номер запису про право власності 39626127.

29.12.2020 між ОСОБА_15 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. від 16.11.2020 за №1199, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0229, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3055.

14) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0226 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_16 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_16 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0226, площею 2 га, номер запису про право власності 39653478.

29.12.2020 між ОСОБА_16 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1208, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0226, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3057.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ Кайрос Світ на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0226, площею 2 га, номер запису про право власності 39999253.

15) Рішенням 35 сесії 7 сесії Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0221 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Білогорільська сільська рада Лохвицького району та передано її із комунальної у приватну власність ОСОБА_17 .

На підставі вказаного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2020 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_17 на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0221, площею 2 га, номер запису про право власності 39692000.

29.12.2020 між ОСОБА_17 в особі ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т. М. від 16.11.2020 за №1191, та ТОВ "Кайрос Світ" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0221, який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 3059.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2020 зареєстровано право приватної власності ТОВ "Кайрос Світ" на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0221, площею 2 га, номер запису про право власності 40000077.

Судом встановлено, що вищевказані 15 спірних земельних ділянок станом на момент розгляду справи перебувають у власності ТОВ "Кайрос Світ".

Як вбачається із відомостей з Державного земельного кадастру та Реєстру речових прав на нерухоме майно в ході розгляду справи судом першої інстанції ТОВ "Кайрос Світ" об`єднано 15 земельних ділянок у 2 нові земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :00:001:0059 площею 13,9433 га, яка утворена шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :00:001:0224 площею 1,9433 га, :00:001:0214 площею 2 га; :00:001:0215 площею 2 га; :00:001:0217 площею 2 га; :00:001:0213 площею 2 га; :00:001:0226 площею 2 га; :00:001:0221 площею 2 га;

- :00:001:0235, площею 16 га, яка утворена шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами: :00:001:0230 площею 2 га; :00:001:0228 площею 2 га; :00:001:0219 площею 2 га; :00:001:0218 площею 2 га; :00:001:0227 площею 2 га; :00:001:0216 площею 2 га; :00:001:0222 площею 2 га; :00:001:0229 площею 2 га.

Інші 3 земельні ділянки, які утворено шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0050 площею 34,16 га, зокрема, на земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:001:0220 площею 2 га; :00:001:0223 площею 2 га; :00:001:0225 площею 0,2164 га, у користування юридичних та фізичних осіб не надавались та на станом на цей час перебувають у комунальній власності Лохвицької міської ради як правонаступника Білогорільської сільської ради Лохвицького району.

Загальна площа та конфігурація новостворених і об`єднаних земельних ділянок відповідає земельним ділянкам з яких вони утворені і щодо яких подано позов прокуратурою.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції з позовом у даній справі, прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки, які на даний час перебувають у приватній власності ТОВ "Кайрос Світ" та комунальній власності Лохвицьої міської ради, відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення, які перебували у постійному користуванні ДП "Полтавське лісове господарство" для ведення лісового господарства в порядку, визначеному ЛК України. При цьому, уповноваженими органами у встановленому порядку не надавалася згода на вилучення та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок.

З огляду на те, що право приватної власності на спірні земельні ділянки ТОВ "Кайрос Світ" та право комунальної власності Лохвицької міської ради набуто з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, зокрема, без припинення чи вилучення із земель постійного користування ДП "Полтавське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Ліси України", прокурор звернувся до Господарського суду Полтавської області із розглядуваним позовом, в якому просив: визнати незаконними та скасувати рішень Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 та від 13.10.2020, на підставі яких відбулася передача земель; витребувати у відповідачів спірні земельні ділянки у власність позивача; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок, які перебувають у власності ТОВ "Кайрос Світ".

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Полтавської області 27.11.2024 ухвалено оскаржуване рішення у справі №917/869/23, яким позов задоволено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених прокурором позовних вимог з огляду на неправомірність вилучення спірних земельних ділянок з державної власності та їх передачу в приватну та комунальну власність на підставі оспорюваних рішень сільської ради, незаконність зміни цільового призначення спірних ділянок із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарське призначення та наявність підстав для витребування у відповідачів в порядку ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України у власність держави спірних земельних ділянок, які були незаконно сформовані за рахунок земель лісового фонду, з одночасним скасуванням їх державної реєстрації.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в даній справі, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва (такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Обґрунтовуючи необхідності здійснення представництва інтересів держави в особі Полтавської обласної державної (військової) адміністрації в суді, прокурор у позовній заяві зазначив, що остання є власником, якого позбавлено можливості розпоряджатися спірними земельними ділянками, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

Прокурор вказав, що позивач не здійснює належним чином покладені на нього повноваження з контролю за дотриманням законодавства під час відведення земель лісогосподарського призначення, що в силу ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для вжиття прокурором відповідних заходів представницького характеру.

Як встановлено судом, Полтавська обласна прокуратура зверталася з листом №15/1-418вих-23 від 03.05.2023 до Полтавської ОДА про надання інформації про вжиті заходи на захист інтересів держави.

У відповідь на вказаний лист, Полтавська ОДА листом №11592-23 від 15.05.2023 повідомила, що нею не вживались заходи щодо захисту інтересів держави з метою повернення у власність держави спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення. При цьому вказала, що не заперечує щодо захисту інтересів держави в суді органами прокуратури в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, а Полтавською ОДА не було вжито жодних заходів на повернення спірних земельних ділянок у власність держави, колегія дійшла висновку, що прокурором належним чином обґрунтовано та підтверджено підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо вимог прокурора по суті заявленого позову, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, яка кореспондується з положеннями ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положеннями ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Приписами ст. 149 ЗК України (тут і надалі - в редакції на час прийняття оспорюваних рішень сільради від 30.09.2020 та від 13.10.2020) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті.

Частиною 6 ст. 149 ЗК України визначено, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що вилучення для нелісогосподарських потреб спірних земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП "Ліси України" (як правонаступника ДП "Полтавське лісове господарство") належать виключно до повноважень Полтавської ОДА.

Вказані висновки щодо порядку вилучення земель є послідовними та сталими та відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.

Згідно положень ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії і до них, зокрема, віднесені землі сільськогосподарського призначення; землі природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду та інші. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Статтею 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади. Верховної Ради автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, зазначених ст. 122 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 2 ст. 22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно - гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Статтею 8 ЛК України встановлено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районний державних адміністрацій, державних органів приватизації, центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів відповідно до закону.

Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (ч. 2 ст. 5 ЛК України).

Положеннями ст. 55 ЗК України визначено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісового фонду не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; б) полезахисними лісовими смугами, захисними насадженнями на смугах відводу залізниць, захисними насадженнями на смугах відводу автомобільних доріг, захисними насадженнями на смугах відводу каналів, гідротехнічних споруд та водних об`єктів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 ЗК України, ч. 1 ст. 17 ЛК України).

У відповідності до п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Перелік планово - картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.

За змістом п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Правова позиція про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.02.2018 у справі №488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні земельні ділянки були сформовані за рахунок земель, які в силу положень ст.ст. 19, 57, 83 ЗК України та ст. 5 ЛК України, відносяться до земель лісогосподарського призначення та використовувалися ДЛГП "Полтаваоблагроліс" для ведення лісового господарства.

Прокурор в обґрунтування доводів щодо віднесення спірних земельних ділянок, які на даний час перебувають у власності ТОВ "Кайрос Світ" та в комунальній власності Лохвицької міської ради, до земель державного лісового фонду, надав до матеріалів справи землевпорядну документацію.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ДЛГП "Полтаваоблагроліс" у 2003 році виготовлено Проект відведення земельних ділянок лісового фонду державного лісогосподарському підприємству "Полтаваоблагроліс" із земель корпорації "Полтаваміжгоспліс" на території Лохвицького району Полтавської області.

Згідно з пояснювальною запискою до зазначеного Проекту земельні ділянки загальною площею 7464,7 га відведені у постійне користування із земель Лохвицького міжгосподарського лісгоспу, зокрема, в розрізі Білогорільської сільської ради площею 263,6 га.

Також в матеріалах проекту землеустрою міститься висновок Білогорільської сільської ради Лохвицького району про погодження передачі земель лісового фонду у постійне користування Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" площею 263,6 га.

Розпорядженням Лохвицької РДА від 21.05.2003 №258 за наслідками розгляду проекту відведення земель території Лохвицького району, розробленого ДП "Гадяцький районний центр ДЗК", надано земельні ділянки площею 7464,7 га в постійне користування Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" на території району, згідно з додатком №1 (код цільового використання землі згідно Українського класифікатора цільового використання землі (УКЦВЗ): 5. Землі лісогосподарського призначення; 5.1. Для ведення лісового господарства.

У проекті відведення земельних ділянок лісового фонду спірна ділянка, за рахунок якої надано землю у приватну власність 15 громадянам для ведення особистого селянського господарства та 3 земельні ділянки комунальної власності, відображена під №24 на викопіюванні земель лісового фонду, які передаються Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" із земель Лохвицького міжлісгоспу по Білогорільській сільській раді та представлена лісами.

За доводами апеляційної скарги відповідач посилається на те, що прокурором не було доведено факту передачі земельних ділянок у постійне користування державним лісогосподарським підприємствам, оскільки не надано суду відповідного державного акту.

Колегія суддів зазначає, що з системного тлумачення п. 5 розділу "Прикінцеві положення" ЛК України можна зробити висновок, що підтвердження права постійного користування земельними лісовими ділянками саме планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, за відсутності державного акту на таке право, можливо, по-перше, з дати набрання цією нормою чинності (з 29.03.2006) та щодо земельних лісових ділянок, які були надані у постійне користування до цієї дати (раніше надані землі), тобто до 29.03.2006.

Отже, для підтвердження права постійного користування спірними земельними ділянками, як землями лісового фонду, саме планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, прокурор у даному випадку надав до матеріалів справи докази того, що спірні земельні ділянки як лісові були передані у постійне користування Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" до 29.03.2006 саме на підставі розпорядження Лохвицької РДА від 21.05.2003 №258.

З урахуванням вищенаведених норм Прикінцевих положень ЛК України, колегія суддів дійшла висновку, що надані прокурором планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належним і допустимим доказом у розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України на підтвердження тих обставин, що спірні земельні ділянки були виділені саме із земель лісового фонду, які були передані в постійне користування ДЛГП "Полтаваоблагроліс".

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірні земельні ділянки входили до масиву земель, переданих ДЛГП "Полтаваоблагроліс" розпорядженням Лохвицької РДА від 21.05.2003 №258, яким затверджено проект відведення земельних ділянок площею 7464,7 га та надано в постійне користування Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" земельні ділянки, розташовані, зокрема, на території Білогорільської сільської ради площею 263,6 га, до яких входять у тому числі спірні земельні ділянки загальною площею 34,18 га.

Отже, судом встановлено, що наданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що спірні земельні ділянки загальною площею 34,18 га, які перебувають у власності відповідачів, раніше відносилися до земель державного лісового фонду та перебували в користуванні ДЛГП "Полтаваоблагроліс".

Крім того, згідно з Картою-схемою лісонасаджень Лохвицького міжгосподарського лісгоспу вказані лісові землі належать до інших лісів, які мають важливе значення для захисту навколишнього середовища. Зазначена Карта-схема є невід`ємною частиною Перспективного плану ведення лісового господарства Лохвицького міжгосподарського лісгоспу Полтавської Корпорації лісних міжгосподарських підприємств, який складений відповідно до Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СССР 1986 року.

Відповідно до ст. 94 ЛК України (в редакції 1994 року, яка була чинною на момент виготовлення Перспективного плану) у матеріалах лісовпорядкування дається комплексна оцінка ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів, користування земельними ділянками лісового фонду, розробляються основні положення організації та розвитку лісового господарства.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що Перспективний план ведення лісового господарства Лохвицького міжгосподарського лісгоспу Полтавської Корпорації лісних міжгосподарських підприємств, згідно з чинним на той час законодавством, є матеріалами лісовпорядкування, яким визначено користування земельними ділянками лісового фонду.

Судом також з`ясовано, що розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації від 11.11.2009 № 406 надано дозвіл землевпорядним організаціям на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою Полтавського ДЛГП "Полтаваоблагроліс" на території адміністративного підпорядкування Білогорільської сільської ради.

У 2009 році на замовлення державного підприємства виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою Полтавського ДЛГП "Полтаваоблагроліс" за межами населених пунктів Білогорільської сільської ради.

Відповідно до вказаної технічної документації (Пояснювальна записка) згідно з довідкою відділу Держкомзему у Лохвицькому районі за Полтавським ДЛГП "Полтаваоблагроліс" рахується 263,6 га земель. В результаті виконання геодезичних та землевпорядних робіт встановлено, що загальна площа земельних ділянок становить 351,4398 га та складається з 29 об`єктів, розташованих на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району і надається для ведення лісового господарства.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Полтавському ДЛГП "Полтаваоблагроліс" на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району у постійне користування передано 29 земельних ділянок загальною площею 351,4398 га.

Водночас, з наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0050 площею 34,16 га, за рахунок поділу якої на 18 надано землю у приватну власність 15 громадянам для ведення особистого селянського господарства та інші 3 земельні ділянки, які не надані у власність і користування (знаходяться в комунальні власності), представлена лісами у технічній документації із землеустрою, відображена на збірному кадастровому плані також під номером 24, кадастровий номер :00:001:0027 та має площу 44,5354 га.

На першій сторінці технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою Полтавського ДЛГП "Полтаваоблагроліс" стоїть штамп ДП "Центр ДЗК" Полтавська регіональна філія про те, що технічна документація та обмінний файл прийнято 21.10.2010.

Крім того, на підтвердження віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДЛГП "Полтаваоблагроліс", прокурором надано до матеріалів справи лісовпорядну документацію.

Так, відповідно до Планшету № 1 лісовпорядкування 2014 року, до земель Лохвицького агролісництва ДП "Полтаваоблагроліс" належить квартал 8, виділи 4, 6-10, 12, 13, 19-25, 27-32, тобто ті земельні лісові ділянки, що належать постійному лісокористувачеві та поза його волею вибули з користування.

Згідно з Таксаційним описом зазначених земельних ділянок лісового фонду кварталу 8 Лохвицького агролісництва у виділах 4, 6, 12, 19, 27 зростають лісові культури віком відповідно 84, 34, 34, 49 та 49 років, що свідчить про штучно створене лісове насадження та не може вважатися самозалісненими землями сільськогосподарського призначення, оскільки згідно з ДСТУ 2980-95 "Культури лісові. Терміни та визначення" лісові культури - це лісові насадження, створені висаджуванням сіянців, саджанців, живців дерев і чагарників чи висіванням їхнього насіння.

Крім матеріалів лісовпорядкування 2014 року, факт належності спірної земельної ділянки до земель державного лісового фонду підтверджують матеріали лісовпорядкування 2005 - 2010 років, а саме: Планшет № 1 лісовпорядкування 2005 року ДЛГП "Полтаваблагроліс" Лохвицький держагролісгосп Білогорільська сільська рада та Протокол засідання лісовпорядної комісії від 25.04.2012 про їх затвердження.

Зокрема, на Планшеті № 1 лісовпорядкування 2005 року між ур. Ручки та ур. Цюкалка знаходиться квартал 8 Лохвицького Держагролісгоспу ДЛГП "Полтаваоблагроліс", за рахунок земель якого Білогорільською сільською радою сформовано спірні земельні ділянки запасу та в подальшому передано у власність фізичним особам та в комунальну власність.

Вищенаведені документи додатково підтверджують факт належності вказаних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення державної власності станом на 2005 рік та ведення на них лісового господарства ДЛГП "Полтаваблагроліс" та в подальшому його правонаступником ДП "Полтавське лісове господарство" ДП "Ліси України".

Як також встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи на зазначених землях ведеться лісове господарство та проводяться господарські заходи, зокрема рубки, пов`язані із веденням лісового господарства.

Так, у 2015 році у 8 кварталі 21 виділі була проведена рубка догляду; у 2016 році у 8 кварталі 9 виділі також була проведена рубка догляду; у 2017 році у кварталі 8 виділі 16 проведена рубка догляду; у 2018 році у кварталі 8 виділі 10 проводилася рубка головного користування з подальшим лісовідновленням, а у виділі 9 - рубка догляду; у 2019 році у кварталі 8 виділі 10 також проводилася рубка головного користування з подальшим лісовідновленням.

Наведеним додатково підтверджується те, що сільська рада могла і повинна була знати про здійснення лісогосподарської діяльності на землях державного лісового фонду в адміністративних межах Білогорільської сільської ради колишнього Лохвицького району.

Також судом встановлено, що згідно з планово-картографічними матеріалами перерозподілу земель між землекористувачами 1993 року, зазначена земельна ділянка відноситься до категорії лісові насадженні на пісках.

За інформацією ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 30.08.2022 №258 зазначено, що на наданих для опрацювання земельних ділянках зростають насадження, які повністю або частково обліковуються в кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп".

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0226 (1 - тут і далі зазначається порядковий номер земельної ділянки на схемі розташування земельних ділянок відносно земель державного лісового фонду кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавське лісове господарство", виконаного ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") знаходиться в межах кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0226 (1) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0228 (2) знаходиться в межах кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0228(2) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0229 (3) знаходиться в межах кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп, площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0229 (3) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0221 (4) знаходиться в межах кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп, площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0221 (4) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0213 (5) знаходиться в межах кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0213 (5) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП Полтавський лісгосп становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0227 (6) знаходиться в межах кв.8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0227 (6) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП Полтавський лісгосп становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0214 (7) знаходиться в межах кв.8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0214 (7) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП Полтавський лісгосп становить 2,0000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0230 (8) має частковий перетин з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0230 (8) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 1,6572 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0216 (9) має частковий перетин в трьох місцях з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0216 (9) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 0,1603 га, 0,4840 га і 0,0160 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0224 (10) має частковий перетин з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0224 (10) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 0,9240 га із загальної площі ділянки 1,9433 га.

Земельна ділянка з кадастровим номерам :00:001:0215 (11) має частковий перетин з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0215 (11) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП Полтавський лісгосп становить 1,9691 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0218 (12) має частковий перетин в двох місцях з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 (12) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 0,1857 га і 0,2251 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0217 (13) має частковий перетин з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0217 (13) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 1,0904 га із загальної площі ділянки 1,9433 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0219 (14) має частковий перетин в двох місцях з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0219 (14) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 0,2451 га і 0,3326 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0222 (15) має частковий перетин в двох місцях з межами кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп", орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0222(15) з кв. 8 Лохвицького агролісництва ДП "Полтавський лісгосп" становить 0,2527 га і 1,2213 га із загальної площі ділянки 2,000 га.

Також за інформацією ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 27.02.2023 № 81, що надана на запит філії "Полтавське лісове господарство" ДП "Ліси України" зазначено:

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0220 (1) має перетин з землями державного лісового фонду кв. 8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство", площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0220 (1) з межами кв. 8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство" становить 2,0 га, із загальної площі ділянки 2,0 га - Додаток 1;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0223 (2) має перетин з землями державного лісового фонду кв. 8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство", площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0223 (2) з межами кв.8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство" становить 2,0 га, із загальної площі ділянки 2,0 га - Додаток 1;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0225 (3) має перетин з землями державного лісового фонду кв.8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство", площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0225 (3) з межами кв. 8 Лохвицького лісництва Філія "Полтавське лісове господарство" становить 0,2164 га, із загальної площі ділянки 0,2164 га - Додаток 1;

Таким чином, вказана інформація свідчить про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:001:0220 площею 2 га, :00:001:0223 площею 2 га та :00:001:0225 площею 0,2164 га у користування юридичних та фізичних осіб не надавались та на момент розгляду справи перебувають у комунальній власності Білогорільської сільської ради Лохвицького району, сформовані та зареєстровані за рахунок земель державного лісового фонду і повністю накладаються на землі філії "Полтавське лісове господарство" ДП "Ліси України".

Вищенаведені обставини також підтверджуються протоколом огляду, проведеного 14.09.2022 слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві у кримінальному провадженні №0000005 та висновками сертифікованого інженера - землевпорядника Соколова А.В., залученого у якості спеціаліста.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.08.2022 проведено огляд земельних ділянок на території поряд із селом Ручки (колишньої Білогорільської сільської ради) Миргородського району Полтавської області.

У подальшому слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві залучено в якості спеціаліста ФОП Соколова А.В. та доручено йому накласти межі земельних ділянок із кадастровими номерами :00:001:0230, :00:001:0228, :00:001:0224, :00:001:0219, :00:001:0214, :00:001:0218, :00:001:0215, :00:001:0227, :00:001:0217, :00:001:0216, :00:001:0213, :00:001:0222, :00:001:0229, :00:001:0226, :00:001:0221, :00:001:0220, :00:001:0223, :00:001:0225 на земельні ділянки лісогосподарського призначення та встановити координати перетину зазначених земельних ділянок та площу їх перетину.

На виконання постанови слідчого сертифікованим інженером - землевпорядником виконано вказані накладки та підтверджено факти накладення вищевказаних земельних ділянок на землі державного лісового фонду аналогічно до даних, які надані ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція".

Крім того, апеляційним судом встановлено, що на виконання постанови слідчого ТУ ДБР (з дислокацією у м. Полтаві) від 07.12.2022 у кримінальному провадженні №0000005 від 30.03.2021 Полтавським НДЕКЦ МВС України проведена комплексна судова експертиза з питань землеустрою та оціночно-земельна експертиза.

У висновках експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи від 25.09.2023 № КСЕ-19/117-22/16448 зазначено, що при співставленні спірних земельних ділянок, що перебувають у приватній власності ТОВ "Кайрос Світ" та комунальної власності Лохвицької міської ради загальною площею 34,16 га встановлено факти їх накладення на землі лісогосподарського призначення державної власності площею 44,5354 га.

Колегія суддів враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №918/36/1, відповідно до якого при вирішенні господарських спорів може бути досліджений і висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

При цьому, Верховним Судом зазначено, що покликання судів першої та апеляційної інстанції на відсутність порядку витребування господарськими судами в органів досудового розслідування оригіналів документів, що долучені до матеріалів кримінального провадження, як на причину неможливості дослідити оригінали документів, достовірність яких оспорюється в даній справі, є безпідставним. Господарським процесуальним та кримінально - процесуальним законодавством України не встановлено заборони господарському суду витребовувати окремі оригінали документів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, що здійснюється в порядку, встановленому ст. 81 ГПК України.

Таким чином, висновки експерта, виконані у кримінальному провадженні, можуть враховуватись у якості допустимих доказів судами інших юрисдикцій, окрім кримінальної. При цьому такий висновок є рівноцінним з іншими видами доказів, не має заздалегідь установленої сили та підлягає оцінці разом з іншими доказами у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що господарський суд не позбавлений можливості самостійно здійснити оцінку висновку експерта з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи від 25.09.2023 №КСЕ-19/117-22/16448, наданий прокурором з матеріалів кримінального провадження №0000005, а тому посилання апелянта про неможливість прийняття судом такого висновку та необхідність зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду кримінальної справи №538/1621/24, колегією суддів відхиляється.

Що стосується заявленого ТОВ "Кайрос Світ" клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, колегія суддів зазначає, що чинним процесуальним законом обумовлено право, а не обов`язок суду призначити судову експертизу у справі за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Однак, відповідачем в ході розгляду справи не було наведено обґрунтованих заперечень проти наданого прокурором висновку експерта, не надано власних доказів на його спростування та не наведено жодних обставин справи, які могли б поставити під сумів висновок експерта. Крім того, відповідача не був позбавлений права і можливості надати висновок експерта, зроблений на його замовлення на підставі ст. 101 ГПК України, чим спростувати доводи та докази прокурора.

В апеляційній скарзі ТОВ "Кайрос Світ" зазначає, що у висновку судової експертизи міститься посилання на те, що спірні земельні ділянки раніше передавалися в користування КСП "Відродження" на підставі Державного акту про право постійного користування від 15.07.1999, що, на думку апелянта, підтверджує належність до земель сільськогосподарського призначення.

Відхиляючи наведені доводи відповідача, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що спірні земельні ділянки належали до колективної форми власності та були землями сільськогосподарського призначення, адже жодних належних та допустимих доказів їх перебування у користуванні КСП "Відродження", проведення процесу передачі в користування чи паювання між членами КСП, виділення та передачі спірних земельних ділянок саме як земель сільськогосподарського призначення (в тому числі у приватну власність фізичним особам на підставі відповідних сертифікатів), матеріали справи не містять.

Суд враховує, що дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в майбутньому (див. постанову Верховного Суду від 10.01.2023 у справі № 607/19806/18).

Тобто, саме відповідачі мали надати суду докази, які б надавали можливість ідентифікувати спірні земельні ділянки та їх приналежність до земель державної чи колективної власності, у тому числі щодо їх цільового призначення.

Однак, ані ТОВ "Кайрос Світ", ані Лохвицьокою міською радою не було надано суду жодних доказів на підтвердження передачі спірних земельних ділянок саме із земельних колишнього КСП "Відродження" та що ці земельні ділянки мали статус земель сільськогосподарського призначення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спірні земельні ділянки були виділені саме із земель, які перебували в постійному користуванні КСП "Відродження", а також відповідачами не надано документів, які б підтвердили їх приналежність до земель сільськогосподарського призначення.

Досліджені судом матеріали справи не містять будь-яких доказів й того, що до прийняття оспорюваних рішень Білогорільської сільради від 20.09.2020 та від 13.10.2020 спірні земельні ділянки мали статус земель сільськогосподарського призначення або будь-який інший статус чи відбувалася зміна цільового призначення цих земель до 2020 року. Сторонами відповідних доказів суду не надано та відповідачами не доведено того, що спірні земельні ділянки перебували в постійному користуванні КСП.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Кайрос Світ" про те, що господарськими судом першої інстанції не було залучено до участі у розгляді справи ТОВ "КСП "Відродження" (правонаступника КСП "Відродження"), який міг би підтвердити належність спірних земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Підставою участі третьої особи у справі є її юридична заінтересованість, яка ґрунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін даної справи, а також обґрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки такої особи, яка не є стороною у справі.

Судове рішення може вплинути на права або обов`язки третьої особи, якщо між цією третьою особою і стороною, на боці якої вона бере участь у справі, існують певні правовідносини (права і обов`язки), які за наслідками вирішення справи можуть змінитися або припинитися, або якщо на підставі рішення суду між стороною і третьою особою виникнуть нові правовідносини (права і обов`язки).

Водночас, апелянтом не обґрунтовано та не доведено того, на які права чи обов`язки та яким чином може вплинути рішення у даній справі на ТОВ "КСП "Відродження".

Колегія суддів вважає, що в контексті спірних правовідносин оскаржуване рішення суду першої інстанції не могло вплинути на права та обов`язки ТОВ "КСП "Відродження", оскільки у остатнього будь-які права щодо відповідних земельних ділянок відсутні, тоді як апелянтом зворотнього не доведено.

При цьому, сама лише необхідність підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не є підставою для залучення ТОВ "КСП "Відродження" до участі у справі третьою особою в порядку ч. 2 ст. 50 ГПК України, оскільки відповідач мав можливість самостійно надати докази, які підтверджують його позицію, однак таких доказів не надав.

Посилання скаржника на обставини, встановлені в рішенні Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.02.2022 у справі №538/1987/21, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 19.05.2022, як на преюдиціальні, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 року ДП "Полтавське лісове господарство" звернулось до Лохвицького районного суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішень сесії Білогорільської сільської ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.02.2022 у справі №538/1987/21 у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано доказів того, що спірні земельні ділянки належать до категорії земель лісогосподарського призначення та були відведені ДЛГП "Полтаваоблагроліс", правонаступником якого є ДП "Полтавське лісове господарство", у постійне користування для ведення лісового господарства. Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.05.2022 зазначене судове рішення залишено без змін з тих же підстав.

Аналізуючи положення ч. 7 ст. 75 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 дійшла висновку про те, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Колегія суддів враховує, що в рішенні Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.02.2022 у справі №538/1987/21 було зроблено висновки про відсутність доказів належності земельних ділянок до земель державного лісового фонду (матеріалів лісовпорядкування), а також доказів правонаступництва ДП "Полтавське лісове господарство", виключно з тих підстав, що таких доказів не було надано позивачем - ДП "Полтавське лісове господарство". Будь-яких обставин про те, що спірні земельні ділянки не є землями лісового фонду, а є землями сільськогосподарського призначення, у вказаному рішенні не встановлювалося. При цьому, прокурор та Полтавська ОДА не приймали участі у справі №538/1987/21, а тому не могли доводити обставини незаконності передачі земель лісогосподарського призначення державної власності у приватну та комунальну власність.

Як також встановлено судом, правонаступником Полтавського ДЛГП "Полтаваоблагроліс" () є ДП "Полтавське лісове господарство" () відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 15.08.2018, п. 1.1. Статуту ДП "Полтавське лісове господарство" та відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 922 "Про припинення державного підприємства "Полтавське лісове господарство" вирішено припинити ДП "Полтавське лісове господарство" ( шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (ДП "Ліси України").

04.01.2023 наказом Державного агентства лісових ресурсів України №23 затверджено передавальний акт державного підприємства "Полтавське лісове господарство", відповідно до якого усе майно ДП "Полтавське лісове господарство", права та обов`язки перейшло ДП "Ліси України" як правонаступнику.

Наказом ДП "Ліси України" віл 04.01.2023 №205 за філією "Полтавське лісове господарство" ДП "Ліси України" закріплено майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 04.01.2023 № 23.

Як вже зазначалося, рішенням Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення (16,00 землі запасу) площею 34,16 га з кадастровим номером :00:001:0050, що розташована на території Білогорільської сільської ради.

Тобто, цим рішенням було сформовано та передано у комунальну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 34,16 га з кадастровим номером :00:001:0050 (яка в подальшому була поділена на 18 земельних ділянок).

Враховуючи встановлені судом обставини, що земельна ділянка площею 34,16 га кадастровий номер :00:001:0050 знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель лісогосподарського призначення державної власності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Білогорільська сільська рада Лохвицького району не наділена повноваженнями щодо її інвентаризації, подальшої реєстрації як об`єкту речового права та розпорядження нею шляхом надання її у власність громадянам у порядку безоплатної приватизації.

За таких обставин інвентаризація та реєстрація у Державному земельному кадастрі, як земель сільськогосподарського призначення (16,00 землі запасу) площею 34,16 га кадастровий номер :00:001:0050 суперечить вимогам ст.ст. 12, 19, 55, 56, 57, 84, 122 ЗК України, ст.ст. 45, 47, 48, 54 ЛК України та ст.ст. 21, 24, 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Отже, за встановлених вище обставин, судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про те, що спірна земельна ділянка з державного лісового фонду України не вилучалась, її постійним користувачем є правонаступник Полтавського ДЛГП "Полтаваоблагроліс" - ДП "Ліси України", а відтак рішення Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності", є незаконними у зв`язку з неправомірною державною реєстрацією права комунальної власності на землі лісового фонду, що правильно встановлено судом першої інстанції і ці висновки знайшли своє підтвердження і в суді апеляційної інстанції.

У подальшому рішенням Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 30.09.2020 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" надано Білогорільській сільській раді дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності.

Рішенням Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності" затверджено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0050 та зареєстровано право комунальної власності на 18 ділянок, що утворились в результаті поділу та у подальшому через механізм безоплатної приватизації громадянами виведено у приватну власність ТОВ "Кайрос Світ" 15 земельних ділянок (в подальшому об`єднані в 2 земельні ділянки кадастрові номера: :00:001:0059 площею 13,9433 га та :00:001:0235, площею 16 га), а 3 залишились у комунальній власності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що 18 земельних ділянок, які утворились шляхом поділу зареєстрованої із порушенням законодавства земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0050 площею 34,16 га, були також сформовані та зареєстровані із казаними порушеннями земельного та лісового законодавства України.

Щодо позовних вимог прокурора про визнання незаконними та скасування рішень Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 та від 13.10.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Серед способів захисту порушених прав та інтересів законодавець у п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України розрізняє визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Згідно зі ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частин другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами ч. 1 ст. 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою цивільного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц).

Колегія суддів зазначає, що обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в приватну та комунальну власність безпосередньо передбачений у п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України та, за встановлених обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору.

Як було встановлено, при зверненні з позовом у справі №917/869/23 прокурор обґрунтовано посилався на те, що спірні земельні ділянки було передано з державної в комунальну власність із порушенням норм земельного та лісового законодавства.

Відповідно до матеріалів справи, таке передання здійснювалося на підставі:

- рішення Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності", яким сформовано та передано у комунальну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 34,16 га з кадастровим номером :00:001:0050, та яким було створено передумови для її поділу на 18 окремих земельних ділянок та передання в приватну власність фізичним особам та комунальну власність;

- рішення Білогорільської сільської ради від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності", яким було затверджено проекти землеустрою щодо відведення 15 земельних ділянок площею по 2 га та передано у власність фізичним особам ці земельні ділянки, які в подальшому відчужені на користь ТОВ "Кайрос Світ".

Отже, внаслідок прийняття зазначених Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 та від 13.10.2020 було неправомірно змінено форму власності спірної земельної ділянки з державної на приватну і комунальну, а також змінено цільове призначення земельних ділянок. При цьому, як уже зазначалося, подальшого відчуження цієї ділянки не відбулося 15 земельних ділянок площею 30 га об`єднані у 2 ділянки, які перебувають у власності ТОВ "Кайрс Світ", а 3 земельні ділянки по 2 га перебувають в комунальній власності Лохвицької міської ради.

За таких обставин, враховуючи, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, колегія суддів зазначає, що в даному випадку має місце юридична невизначеність стосовно правового статусу спірних земельних ділянок, їх цільового призначення та підстав набуття ТОВ "Кайрос Світ" та Лохвицькою міською радою на них.

Відповідно, підставою для судового захисту в цій справі є усунення стану юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельних ділянок та особи їх власника, що відповідає критеріям належності, правомірності та дієвості (ефективності) у спірних правовідносинах саме такого самостійного способу захисту як визнання незаконним і скасування рішення уповноваженого органу державної влади.

У постанові від 12.03.2024 у справі №927/1206/21 Велика Палата Верховного Суду констатувала достатність, належність, правомірність та дієвість (ефективність) у спірних правовідносинах саме такого самостійного способу захисту, як визнання незаконним і скасування рішення уповноваженого органу державної влади, оскільки подальше відчуження спірної земельної ділянки не відбулося.

Зазначивши, що прокурор пред`явив вимогу про визнання незаконним і скасування наказу, яким земельна ділянка передана з державної власності у комунальну власність, спрямовану на усунення стану юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника, Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі дійшла висновку про те, що обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України та, за встановлених судами конкретних обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору.

У постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що якщо прокурор вважає, що порушення інтересів держави полягає у незаконній зміні категорії земель за цільовим призначенням, то вимога про визнання незаконним та скасування рішення міської ради (у частині зміни цільового призначення земельної ділянки) є належною та ефективною; прокурор може звертатися з позовом про визнання незаконним і скасування такого рішення.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18.02.2025 у справі № 902/72/24, в якій суд касаційної інстанції, із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №923/466/17 зазначив, що відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування; на підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в господарських судах.

З урахуванням наведеного, встановивши, що рішення Білогорільської сільської ради від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності" та від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності" прийняті із порушенням вимог законодавства щодо порядку передачі та визначення категорій земель, якими може розпоряджатись сільська рада, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування зазначених рішень сільської ради.

Щодо позовних вимог прокурора про витребування земельних ділянок, колегія суддів зазначає наступне.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Предметом позову про витребування майна (ст.ст. 387, 388 ЦК України) є вимога власника, який не є володільцем цього майна, до особи, яка заволоділа останнім, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у п. 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц).

Отже, оскільки рішеннями Білогорільської сільської ради від від 30.09.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності" та від 13.10.2020 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності" протиправно передано спірні земельні ділянки у приватну та комунальну власність, а тому судом першої інстанції на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України правомірно задоволено віндикаційну позовну вимогу прокурора, що діє в інтересах держави в особі Полтавської ОДА, як власника такої земельної ділянки.

Окрім того, колегія суддів враховує, що заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, оскільки воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (п. 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц).

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 13.07.2022 у справі №199/8324/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Апеляційний суд зауважує, що оскільки судом встановлено протиправність вибуття із державної власності спірних земельних ділянок лісового фонду, то доводи апелянта про правомірність укладення договорів купівлі-продажу земель сільськогосподарського призначення, укладених між ТОВ "Кайрос Світ" та фізичними особами, не мають суттєвого значення для вирішення справи, оскільки, як встановлено судом, належним власником земельних ділянок є держава в особі Полтавської ОДА, якою будь-яких рішень щодо зміни цільового призначення та передачі земельних ділянок прийнято не було, а для витребування майна у останнього набувача (відповідачів) за віндикаційним позовом спростування презумпції попередніх договорів щодо спірного майна не є обов`язковим.

Як встановлено судом, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0059 площею 13,9433 га та :00:001:0235 площею 16 га, які на даний час належать ТОВ Кайрос Світ, вибули із державної власності внаслідок прийняття незаконних рішень Білогорільської сільської ради Лохвицького району від 29.10.2020 та набуті ТОВ "Кайрос Світ" на підставі договорів купівлі-продажу, укладених з фізичними особами, які не мали права на їх отримання, у зв`язку з чим власник має право витребування спірні земельні ділянки з незаконного володіння останніх набувачів - ТОВ "Кайрос Світ" та Лохвицької міської ради на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України безвідносно до правомірності та підстав укладення попередніх правочинів з фізичними особами.

Щодо доводів апеляційної скарги про втручання у право ТОВ "Кайрос Світ" на мирне володіння майном, судова колегія враховує наступне.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) ст. 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша - виражається в першому реченні першого абзацу цієї статті та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном; друга - міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями; третя - міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "Еаst/West Аllisance Limited" проти України" ("Еаst/West Аllisance Limited" v. Ukrаinе, заява №19336/04), § 166-168).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, серед багатьох інших, рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014, напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що можливість витребування майна з чужого незаконного володіння має нормативну основу в національному законодавстві, а саме ст.ст. 387, 388 ЦК України, положення яких передбачають, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, лісові ресурси є об`єктами права власності Українського народу, а органи державної влади здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної власності.

У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з набуттям права власності на землі державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу державної виконавчої влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Частиною 2 ст. 117 ЗК України встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що незаконне набуття майнових прав на земельні ділянки державної власності суб`єктом приватного права всупереч волі власника посягає на визначений державою публічний порядок та інтерес держави, а тому аналізуючи спірні правовідносини судова колегія вважає, що витребування спірних земельних ділянок на користь держави в особі Полтавської ОДА не призведе до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог прокурора про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0059 та 13,9433 га та :00:001:0235, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Таким чином, єдиною підставою для скасування в Державному земельному кадастрі незаконної державної реєстрації земельної ділянки є судове рішення про скасування такої державної реєстрації.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 916/1749/22, в якій зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позовної вимоги про усунення перешкоди у здійсненні Херсонською обласною державною адміністрацією права власності на спірну земельну ділянку шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі є правомірним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №917/1212/21 зазначено, що позивач, який бажає захистити своє право, оспорюючи реєстрацію речового права іншої особи, може заявляти вимоги про скасування державної реєстрації речового права або оскаржувати документи, які стали підставою для такої реєстрації.

З урахуванням наведеного, встановивши незаконність вилучення земельних ділянок державної форми власності у постійного користувача, зміни цільового призначення земельних ділянок з лісогосподарського на сільськогосподарське призначення, колегія суддів дійшла висновку, що подальша наявність відомостей про земельні ділянки в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей, а єдиною підставою для скасування незаконної державної реєстрації земельних ділянок є судове рішення про скасування такої державної реєстрації.

Отже, з урахуванням встановлених обставин у дані справі, вищенаведених положень чинного законодавства та практики Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги прокурора про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0059 та 13,9433 га та :00:001:0235 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначених земельних ділянок, є обґрунтованими та відповідають встановленим законом способам захисту цивільних прав, а тому правомірно задоволені місцевим судом.

Вищенаведені обставини свідчать про доведеність та обґрунтованість позовних вимог прокурора, що є підставою для їх задоволення у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття рішення в даній справі не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Кайрос Світ" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кайрос Світ" на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 27.11.2024 у справі №917/869/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 14.04.2025.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.В. Лакіза