ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2025 р. Справа № 911/521/24 (370/893/24)

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Дідик Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (ідентифікаційний код 39217460)

про стягнення 21 853, 80 грн

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/521/2

за заявою Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» (ідентифікаційний код 30725226)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (ідентифікаційний код - 39217460)

про банкрутство

Представники: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Макарівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» про стягнення 21 853,80 грн, яка подана до суду 29.03.2024.

Ухвалою суду від 04.04.2024 року (суддя Косенко А.В.) позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

01.08.2024 представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» надіслав до суду клопотання про закриття провадження у даній справі та просив суд роз`яснити позивачу його права та порядок звернення зі своїми вимогами до Господарського суду Київської області в межах справи про банкрутство № 911/521/24.

Крім того, 12.08.2024 представник позивача надіслав до суду клопотання про передачу справи до Господарського суду Київської області, яким відносно ТОВ «Агросвіт Фарм» відкрито провадження у господарській справі №911/521/24 про визнання банкрутом та в провадженні якого перебуває дана господарська справа.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.09.2024 клопотання представника позивача про передачу справи до Господарського суду Київської області було задоволено, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» про стягнення заборгованості за договором оренди, направлено до Господарського суду Київської області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108) для розгляду спору у межах справи №911/521/24.

20.12.2024 матеріали справи № 370/893/24 надійшли до Господарського суду Київської області та були передані на розгляд судді Лутак Т.В., у провадженні якої перебуває справа № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2025 було прийнято справу № 370/893/24 до провадження судді Лутак Т.В. для розгляду у відокремленому провадженні в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм», розгляд справи призначено на 10.02.2025, позивачу та відповідачу встановлено подати певні документи, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження.

До Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 10.02.2025 (вх. № 1881/25 від 10.02.2025) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2025 розгляд справи було відкладено на 17.03.2025, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження.

До Господарського суду Київської області від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 17.03.2025 (вх. № 3540/25 від 17.03.2025) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.03.2025 розгляд справи було відкладено на 17.04.2025, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження.

До Господарського суду Київської області від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 17.04.2025 (вх. № 5246/25 від 17.04.2025) про відкладення розгляду справи, водночас викладені у ньому обставини не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання призначене на 17.04.2025 учасники справи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі - позивач, орендодавець) є власником земельної ділянки площею 3.6624 га. з кадастровим номером :12:001:0009 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Забуянської сільської ради Макарівського району, Київської області.

21.11.2018 між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (надалі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Забуянської сільської ради с. Забуяння, Макарівського району, Київської області, право оренди земельної ділянки зареєстровано Виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 29.12.2018 (номер запису про інше речове право 29781713).

Відповідно до п. 6 Договору, договір укладено на термін 7 років.

Згідно п. 8 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 7100 (сім тисяч сто) гривень. Орендна плата може бути виплачена орендатором в натуральній формі у вигляді будь-якої сільськогосподарської продукції, в тому числі і вирощеної орендатором на вказаній у п.1 договору земельній ділянці. У випадку виконанням орендатором робіт для орендодавця або надання їм послуг, вартість цих робіт або послуг зараховується в рахунок орендної плати. Термін орендної плати може бути перенесений орендарем в межах шести місяців при умові належного повідомлення орендодавця. Про дату виплати орендної плати орендодавець, що є працівником орендаря сповіщається шляхом розміщення інформації на видному місці. Орендодавець, що не перебуває з орендарем в трудових (стосунках) відносинах - індивідуально. Місцем отримання орендної плати - с. Королівка, ТОВ «Агросвіт Фарм».

Пунктом 10 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року.

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо сплати позивачу орендної плати, станом на 27.03.2023 відповідачем за 2022 та 2023 не було сплачено грошових коштів в якості орендної плати за користування земельною ділянкою, при цьому, загальна сума за 2 роки користування складає 14 200 грн, жодних листів чи повідомлень від відповідача не надходило.

Оскільки відповідачем було порушено строки виплати орендної плати за користування земельною ділянкою, позивач вважає, що вказане є порушенням умов договору оренди землі від 21.11.2018 року та є підставою для його розірвання.

Відповідач у судове засідання своїх представників не направив, відзиву на позов не надіслав, належних та допустимих доказів, які б заперечували або спростовували викладені позивачем обставини суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Згідно з ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно п. 8 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 7100 (сім тисяч сто) гривен

Пунктом 10 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Згідно з п. 25 договору позивач має право вимагати від відповідача своєчасного внесення орендної плати.

Відповідач зобов`язаний у відповідності до пункту 28 цього договору своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач належних та допустимих доказів відсутності заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 21.11.2008 суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства України відповідач своєчасно не сплачує орендної плати, борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу (орендної плати) за договором оренди земельної ділянки від 21.11.2008 за 2022 та 2023 роки у розмірі 14 200,00 грн є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Забуянської сільської ради с. Забуяння, Макарівського району, Київської області, право оренди земельної ділянки зареєстровано Виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 29.12.2018 (номер запису про інше речове право 29781713) укладеного між Колос Володимиром Аркадійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» 21.11.2018.

Пунктом 33 договору від 21.11.2018 передбачено, що договір припиняється шляхом розірвання, в тому числі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно вимог статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 викладено висновок про те, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 4 статті 263 Цивільного кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину є підставою для розірвання такого договору.

За таких обставин, зважаючи на встановлений судом факт систематичної несплати відповідачем орендної плати протягом періоду дії договору оренди земельної ділянки від 10.11.2008, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України та умов договору оренди земельної ділянки від 21.11.2018 є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.11.2018 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період користування нею у 2022 та 2023 роках, позивачем було нараховано пеню у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення суми боргу, що за розрахунком позивача складає 7 653,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 13 договору оренди землі від 21.11.2018 передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Беручи до уваги викладені вище норми чинного законодавства та положення укладеного договору, суд здійснив перерахунок заявленої штрафної санкції та дійшов висновку про наступне.

Так, згідно пункту 10 договору орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року, таким чином період прострочення має відліковуватись з 01.01.2023 (+ 6 місяців) та з 01.01.2024 (+6 місяців) відповідно.

Судом перевірено розрахунок заявленої штрафної санкції, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично невірним, за розрахунком суду загальний розмір пені за передбачений чинним законодавством період становить 2 279,93 грн.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 200,00 грн заборгованості з орендної плати за 2022 та 2023 роки та розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.11.2018 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково у розмірі 2 279,93 грн, а в частині позовних вимог про стягнення 5 373,87 грн пені відхиляються.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 7 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 11, 13, 73-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди землі від 21 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (ідентифікаційний код 39217460) про оренду земельної ділянки площею 3,6624 га за кадастровим номером :12:001:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, зареєстрований Виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 29.12.2018 року (номер запису про інше речове право 29781713).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (ідентифікаційний код 39217460) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі від 21 листопада 2018 року у розмірі 14 200, 00 грн та пеню у розмірі 2 279,93 грн. В частині позовних вимог про стягнення 5 373,87 грн пені відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (ідентифікаційний код 39217460) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано: 24.04.2025.

Суддя Т.В. Лутак