ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Дніпро Справа № 912/1961/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Карпенко А.С.

представники сторін:

від позивача: Борідченко А.В. - керівник, витяг з ЄДР

від позивача: Кадерова Д.С. - довіреність № 03-20/2193 від 10.06.2024 р.

від відповідача: Кисельов А.В. - адвокат, ордер серія АЕ № 1378554 від 16.04.2025 р.

від прокуратури: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р.

( суддя Тимошевська В.В., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 25.10.2024 р. )

у справі

за позовом

Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області,

с. Суботці, Кропивницький район, Кіровоградська область

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт",

м. Кропивницький

за участю:

Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури,

м. Кропивницький

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Суботцівська сільська рада звернулась до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" про: розірвання договору оренди земельної ділянки від 25.05.2018 р., зареєстрованого державним реєстратором, номер запису про державну реєстрацію іншого речового права 26388876 від 29.05.2018 р.; зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" повернути Суботцівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області земельну ділянку комунальної власності площею 42,3888 га, кадастровий номер :02:000:8515, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування підстав позову зазначено про невиконання Відповідачем зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 25.05.2018 р. щодо сплати орендних платежів, що відповідно до положень ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та ст. 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання договору оренди землі.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 01.10.2024 р. залишено без розгляду позовну заяву в частині зобов`язання повернути земельну ділянку.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р. у справі № 912/1961/24 позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 25.05.2018 р., номер запису про державну реєстрацію іншого речового права 26388876 від 29.05.201 8р., кадастровий номер земельної ділянки :02:000:8515. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" на користь Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області 2 422,40 грн. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р. у справі № 912/1961/24 є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, при цьому суд першої інстанції визнав встановленими обставини справи, які не доведені належними, достатніми та допустимими доказами, а тому воно підлягає скасування, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Водночас, на думку Скаржника, мотивом звернення Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з даним позовом до суду є не способом реагування та захисту права від порушення договору, а спосіб тиску як зі сторони Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, так і зі сторони органів Прокуратури на Відповідача у справі та намаганням позбавити його можливості здійснювати законну господарську діяльність.

При цьому Скаржник зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:8515, яка є предметом договору від 25.05.2018 р. була віднесена до земель комунальної власності Суботцівської сільської територіальної громади в 2021 році на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». В порушення ст. 148-1 Земельного кодексу України Суботцівською сільською радою на адресу ТОВ «Знам`янський граніт» не направлялось повідомлення із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; найменування нового власника; місця знаходження нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів ( у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі ). Також Суботцівською сільською радою не виконано вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України в частині опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

Скаржник наголошує на тому, що ТОВ «Знам`янський граніт» навіть після розірвання договору оренди землі, залишиться фактичним користувач земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:8515, що знаходиться за адресою: вул. Кар`єрна, 1, с. Суботці Знам`янського району. При цьому, користування такою земельною ділянкою не буде порушенням вимог земельного законодавства, проте таке користування буде досить обмеженим, оскільки окрім як знаходження на такій земельній ділянці об`єкту нерухомого майна, будь-яких дій на ній буде неможливим. При цьому судом першої інстанції не враховано, що забезпечення стабільності надходжень коштів до бюджету територіальної громади за користування комунальним майном не забезпечується шляхом розірвання договору, яким передбачається сплата відповідних коштів до такого бюджету.

На переконання Скаржника, Позивач прагне забезпечити стабільність надходжень коштів до бюджету, проте Господарським судом Кіровоградської області не враховано, що обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права - розірвання договору оренди землі явно не забезпечить досягнення інтересу, за захистом якого він звернувся до суду. Розірвання договору оренди землі при наявності на земельній ділянці оформленого та зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на такій земельній ділянці, без пред`явлення вимоги щодо стягнення заборгованості не є ефективним способом захисту порушеного права щодо інтересу у забезпечені стабільності надходжень коштів до бюджету за користування земельною ділянкою комунальної власності. Таким чином, застосування Господарським судом Кіровоградської області такого способу захисту порушеного права як розірвання договору оренди землі не відповідає змісту порушеного права Суботцівської сільської ради, а саме забезпечення стабільності надходжень коштів до бюджету за користування земельною ділянкою комунальної власності, на переконання Товариства з обмеженою відповідальністю «Знам`янський граніт» не є ефективним способом захисту порушеного права Суботцівської сільської ради в частині ненадходження коштів до місцевого бюджету. Таким чином, не є ефективним способом захисту порушеного права щодо наповнення місцевого бюджету, розірвання договору оренди земельної ділянки, право оренди на яку набувається протягом місяця після такого розірвання на підставі норм Земельного кодексу України. Обрання неефективного способу захисту порушеного права, на переконання Відповідача, яке грунтуються на багатьох рішеннях як Великої палати Верховного Суду, так і касаційних судів, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що розмір заборгованості, який встановлено судом першої інстанції в даній справі частково вже стягнутий рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2022 р. у справі № 912/731/22, що не враховано судом першої інстанції під час прийняття рішення у даній справі. Крім того, позовна заява підписана ОСОБА_1 як фізичною особою, а не як сільським головою, отже можна стверджувати, що вона підписана особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано, а отже є підстави, визначені пунктом 2 частини 1 ст. 226, частини 1 ст. 278 ГПК України для скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р. у справі № 912/1961/24 та залишення позовної заяви Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області без розгляду.

Скаржник вважає у даній справі Прокурор фактично намагається підмінити суб`єкта спірних правовідносин, а саме Суботцівська сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області, яка є компетентним органом, і яка при цьому самостійно в рамках даної справи захищає власні інтереси. Прокурором не доведено та не надано належних та допустимих доказів того, що Суботцівська сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області не може чи не бажає здійснювати захист власних інтересів. Господарський суд Кіровоградської області під час винесення ухвали від 17.09.2024 р. у справі № 912/1961/24 не врахував зазначених обставин та протиправно допустив вступ до участі у справі Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури.

У додаткових поясненнях, Відповідач зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:8515, яка є предметом договору від 25.05.2018 р. була віднесена до земель комунальної власності Суботцівської сільської територіальної громади в 2021 році на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». При цьому судом першої інстанції не враховано, що забезпечення стабільності надходжень коштів до бюджету територіальної громади за користування комунальним майном не забезпечується шляхом розірвання договору, яким передбачається сплата відповідних коштів до такого бюджету. Виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин, позивач прагне забезпечити стабільність надходжень коштів до бюджету, проте Господарським судом Кіровоградської області не враховано, шо обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права - розірвання договору оренди землі явно не забезпечить досягнення інтересу, за захистом якого він звернувся до суду. Розірвання договору оренди землі при наявності на земельній ділянці оформленого та зареєстрованого права власності на обєкт нерухомого майна, який знаходиться на такій земельній ділянці, без пред`явлення вимоги щодо стягнення заборгованості не є ефективним способом захисту порушеного права щодо інтересу у забезпечені стабільності надходжень коштів до бюджету за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Таким чином, застосування Господарським судом Кіровоградської області такого способу захисту порушеного права як розірвання договору оренди землі не відповідає змісту порушеного права Суботцівської сільської ради, а саме забезпечення стабільності надходжень коштів до бюджету за користування земельною ділянкою комунальної власності, на переконання Товариства з обмеженою відповідальністю «Знам`янський граніт» не є ефективним способом захисту порушеного права Суботцівської сільської ради в частині ненадходження коштів до місцевого бюджету.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Прокурор не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Прокурор посилається на те, що враховуючи законодавчі зміни та умови договору оренди землі, перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається, у тому числі і не вимагається виконання Суботцівською сільською радою виконання вимог, визначених ст. 148-1 ЗК України.

Крім того, у відзиві Прокурор вказує на те, що доводи ТОВ «Знам`янський граніт» в частині здійснення тиску на Відповідача з боку Суботцівської сільської ради та органів прокуратури шляхом подачі відповідного позову до суду та намагання позбавити товариства здійснювати господарську діяльність, не гуртуються на належних та фактичних доказах, а є лише припущеннями Відповідача. Зазначений позов Суботцівською сільською радою був поданий до ТОВ «Знам`янський граніт» у зв`язку з систематичним порушенням останнім умов Договору оренди землі від 25.05.2018 р., яке полягає у простроченні платежу зі сплати орендної плати, розпочинаючи з 2021 року, та станом на 01.06.2024 р. загальна сума заборгованості вже становить понад 6,6 млн гривень.

Крім того, Прокурор зазначає про те, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати, є вагомою підставою для розірвання такого договору, про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23 ). Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства, і ні як не є тиском органів місцевого самоврядування та прокуратури на товариство. Отже, розірвання договору оренди землі - це спосіб захисту прав і інтересів суб`єктів правовідносин, передбачених законодавством. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 р. у справі № 922/3166/20. Наявність заборгованості зі сплати орендної плати та судових спорів про її стягнення, невиконання ТОВ «Знам`янський граніт» рішень судів свідчить про неефективність позову про стягнення заборгованості, оскільки остання тільки буде збільшувати та призведе до настання нового судового процесу. А відтак, сільською радою було обрано єдиний вірний спосіб захисту інтересів територіальної громади шляхом розірвання договору оренди землі.

Повноваження Прокурора щодо вступу у справи визначено ст. 53 ГПК України. Так, Прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. Господарським судом Кіровоградської області залучено Прокурора до розгляду справи № 912/1961/24.

Від Суботцівської сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Позивач посилається на те, що Суботцівська сільська рада звернулась до суду з заявою про дострокове розірвання Договору саме у зв`язку з тим, що Відповідач систематично порушував умови договору, якими визначено обов`язок Орендаря своєчасно вносити орендну плату. Факт порушення істотних умов Договору в частині сплати орендної плати за землю є доведеним, зокрема Відповідач підтверджує систематичну несплату у відповіді на претензію, також зазначає про це у своїй апеляційній скарзі. Крім того, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2022 р. по справі № 912/731/22 стягнуто з ТОВ "Знам`янський граніт" заборгованість з орендної плати за землю в сумі 725 200,12 грн на користь Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Крім того, Суботцівська сільська рада зазначає про те, що застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Наявність на орендованій земельній ділянці майна не є перешкодою для розірвання договору оренди. Розірвання договору оренди земельної ділянки не позбавляє ТОВ «Знам`янський граніт» права звернутись до відповідного органу для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно, що належить йому на праві власності. В свою чергу, враховуючи те, що у Відповідача перебуває в оренді земельна ділянка загальною площею 42,3888 га, а майно яке належить Відповідачеві на праві власності всього площею 1 978,9 кв.м, Суботцівська сільська рада вважає про можливість виділення частини земельної ділянки площею 2 га шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:000:8515 та задля забезпечення можливості укладення договору оренди з Відповідачем. Крім того, Відповідачем не здійснено жодних дій стосовно погашення наявної заборгованості, а також він продовжує не виконувати зобов`язання за Договором в частині сплати орендної плати за землю, адже останній платіж ним був здійснений в сумі 8 863,64 грн. в квітні 2023 року. Звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості саме після розірвання Договору є найбільш ефективним засобом захисту права, адже це дасть можливість здійснити точний розмір заборгованості яка підлягає стягненню.

Отже, факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати є вагомою підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду і застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Вказаний факт був визнаний Відповідачем.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2024 р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 912/1961/24.

Матеріали справи № 912/1961/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2024 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р. у справі № 912/1961/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів надсилання Суботцівській сільській раді Кропивницького району Кіровоградської області та Першому заступнику керівника Кіровоградської обласної прокуратури копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 16.04.2025 р..

Від Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до суду надійшла заява про участь в судовому засіданні 16.04.2025 р. та в усіх наступних судових засіданнях (у разі їх призначення) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2025 р., судове засідання у справі № 912/1961/24 призначене на 16.04.2025 р. та в усіх наступних судових засіданнях ( у разі їх призначення ) вирішено провести з представником Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

Прокурор не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Прокурора.

У судовому засіданні 16.04.2025 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

25.05.2018 р. між Кіровоградською обласною державною адміністрацією ( Орендодавець ) і ТОВ "Знам`янський граніт" ( Орендар ) укладено договір оренди земельної ділянки площею 42,3888 га кадастровий номер :02:000:8515, яка розташована в с. Суботці Знам`янського району.

Відповідно до п. 1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель промисловості, транспорту та зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності, що перебували у користуванні ТОВ "Знам`янський граніт" на підставі договору оренди землі від 20.12.2006 р. № 69 та знаходиться за адресою: вул. Кар`єрна, 1, с. Суботці Знам`янського району.

Підставою для укладання даного договору є розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 25.05.2018 р. № 369-р ( п. 2. Договору ).

За умовами п. 3. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 42,3888 га, кадастровий номер :02:000:8515.

У п. 4. Договору зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: майновий комплекс, який належить Орендарю на праві власності згідно договорів купівлі-продажу /1/05.03.2004/, реалізованих шляхом проведення аукціону брокерською конторою №27 за дорученням Української товарної біржі, згідно протоколу № 4120017 та № 4220018 від 23.02.2004 р. проведення цільового аукціону з реалізації майна, що перебуває у податковій заставі.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом 01.01.2017 р. становить 74 034733,00 грн, з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01.01.2018 р. - 1,0 становить 74 034 733,00 грн ( п. 5 Договору ).

Цільове призначення земельної ділянки, згідно Класифікатора, який діяв на дату укладення Договору - 11.01 "Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами" ( п. 16 Договору ).

Згідно умов Договору, орендна плата вноситься Орендарем в грошові формі в розмірі 3% від розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 221 041,99 грн в рік або у місяць 185 086,83 грн ( п. 9 Договору ).

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на рахунок Суботцівської сільської ради ( п. 11 Договору ).

Згідно пункту 8 Договору, його укладено терміном до 27.12.2033 р..

У пункті 37 Договору передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання, у тому числі, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

За Актом приймання-передачі земельна ділянка передана у фактичне користування ТОВ "Знам`янський граніт".

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, сформованої станом на 02.08.2024 р., право оренди на земельну ділянку :02:000:8515 зареєстровано за ТОВ "Знам`янський граніт", номер запису про державну реєстрацію іншого речового права 26388876 від 29.05.2018 р..

На підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423-ІХ від 28.04.2021, право власності на земельну ділянку зареєстровано за Суботцівською сільською радою.

Як зазначає Позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором оренди ТОВ "Знам`янський граніт" не сплачує орендну плату, через що Позивач звернувся з претензією від 04.07.2024 р. з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати в розмірі 6 611 654,04 грн.

У відповіді на вказану претензію ТОВ "Знам`янський граніт" послалось на лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено, що військова агресія є форс-мажорною обставиною. Відповідач просить врахувати вказану відповідь як повідомлення про виникнення з 24.02.2022 р. форс-мажорних обставин для виконання зобов`язань за Договором оренди землі від 25.05.2018 р.. Пропонує після поновлення роботи підприємства погодити графік погашення заборгованості.

Наведені вище обставини стали підставою звернення Суботцівської сільської ради з позовом у даній справі про розірвання Договору.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, дійшов висновку про обґрунтованість доводів Позивача щодо систематичної несплати Відповідачем орендної плати, що є підставою для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду скасувати, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у цій справі, є вимоги Орендодавця до Орендаря про розірвання договору оренди землі, обґрунтовані порушенням Відповідачем істотних умов договору, а саме несплатою орендної плати протягом тривалого часу. При цьому, на переданій в оренду земельній ділянці знаходиться нерухоме майно Орендаря.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини1 ст. 96 ЗК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства ( ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» передбачені права та обов`язки Орендодавця і Орендаря, зокрема, право Орендодавця вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельною ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини1 ст. 141 ЗК України).

Як зазначалося раніше, ТОВ "Знам`янський граніт" на підставі укладеного Договору оренди землі від 25.05.2018 р. отримано у користування земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:8515 та набуто зобов`язання сплачувати орендну плату в розмірі і строки, встановлені Договором. Згідно умов Договору, що узгоджуються з Податковим кодексом України, передбачена Договором орендна плата підлягає сплаті щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним в розмірі 185 086,83 грн.

Відповідно до розрахунку Суботцівської сільської ради, відповідач допустив прострочення платежу зі сплати орендної плати, розпочинаючи з 2021 року, останній платіж з часткової сплати здійснювався в квітні 2023 року.

ТОВ "Знам`янський граніт" наведені порушення не заперечив та в листі від 19.07.2024 р. у відповідь на претензію Позивача послався як на форс-мажорні обставини на військову агресію російської федерації проти України.

Однак, як слушно зауважив місцевий господарський суд - воєнний стан на території України ще не означає неможливість виконання зобов`язання та автоматичне звільнення від відповідальності. Виходячи з аналізу ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили ( форс-мажору ) відбувається за умови якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань. До матеріалів справи Відповідачем не було додано жодного доказу на підтвердження конкретних обставин впливу подій, як настали після 24.02.2022 р., на виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за Договором.

17.03.2022 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-IX. Цим Законом внесено певні зміни щодо питань оподаткування землі, зокрема до пп. 69.14 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ та передбачено випадки, за яких не нараховується та не сплачується плата за землю. Однак, судом першої інстанції не було встановлено підстав для віднесення земельної ділянки кадастровий номер :02:000:8515 та користувача ТОВ "Знам`янський граніт" до зазначеного у наведених пунктах переліку.

За вказаних обставин, відсутні підстав для звільнення ТОВ "Знам`янський граніт" від сплати орендної плати, а тому невиконання такого обов`язку є порушенням зобов`язання та, відповідно, систематичною несплатою орендних платежів.

За змістом частини 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, систематична несплата орендної плати ( два та більше випадки ) є підставою для розірвання договору оренди землі.

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 31.07.2020 р. у справі № 479/1073/18, від 07.10.2020 р. у справі № 313/780/19.

Крім того, розташування на орендованій земельній ділянці нерухомого майна, що належить Відповідачу на праві власності, не є підставою для відмови у розірванні договору оренди цієї земельної ділянки.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 р. у cправі № 904/2600/18, в якій суд касаційної інстанції також вважав за необхідне зазначати, що розірвання договору оренди земельної ділянки не позбавляє Орендаря звернутися до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно, що належить йому на праві власності.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що встановлена матеріалами справи несплата орендної плати свідчить про істотність порушення умов Договору, оскільки внаслідок вказаного Позивач позбавився того, на що розраховував при укладенні Договору та що є основним для Орендодавця при передачі майна в оренди, а саме - гарантоване отримання щомісячних орендних платежів за використання земельної ділянки.

Одним із доводів Скаржника є обрання Позивачем не ефективного спосібу захисту порушеного права.

Як зазначалося раніше, предметом заявленого Позивачем позову є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки. При цьому, позовну вимогу про зобов`язання Відповідача повернути земельну ділянку, Позивач просив суд залишити без розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження Позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено Відповідачем.

Виходячи зі змісту предмета та підстав позову, даний спір щодо права користування земельною ділянкою виник саме із земельних правовідносин, які згідно із ст. 3 ЗК України регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено положеннями ст. 152 ЗК України, згідно з частиною 2 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень частини 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Зазначений у частині 3 ст. 152 ЗК України перелік способів захисту у земельних спорах не є вичерпним.

Відповідно до статті 5 ГПК України, який встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України) здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, процесуальним законом господарському суду надано право здійснювати захист порушених прав і законних інтересів у земельних правовідносинах іншими, ніж передбачено у ст. 152 ЗК України, способами захисту виходячи із їх ефективності.

Отже, у спорах щодо захисту прав на землю у визначенні предмета позову, як способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальної норми ст. 152 ЗК України, а також частини 1 та 2 ст. 5 ГПК України.

З аналізу наведених норм частини 2 ст. 5 ГПК України слід дійти висновку, що порушення прав на земельну ділянку чи законного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, хоча й не передбачений законом, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Така позиція відповідає усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 27.11.2018 р. у справі № 905/2260/17 ( пункти 58, 59 ) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приписами, зокрема, ст. 16 ЦК України, не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідносин, може відбуватися шляхом розірвання договору. На підставі наведеного Велика Палата Верховного Суду вказала, що Позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору. Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди. Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення ( постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 р. у справі № 199/3846/19 ). Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору ( п. п. 149, 152, 154, 155, 156 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 р. у справі № 925/457/23 ).

У постанові від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що якщо суд дійде висновку, що Орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати Орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої ст. 651 ЦК України. Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право Орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.

Стягнення з Товариства на користь Ради заборгованості з орендної плати ( її індексації ) повною мірою відповідатиме критеріям належності та ефективності способу захисту порушеного права, забезпечуючи при цьому дотримання принципу збереження договору ( п. 162 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 р. у справі № 925/457/23 ).

У п. 152. постанови від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду погодилась з доводами Прокурора про те, що саме задоволення позову про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок приведе до забезпечення найкращих інтересів держави та територіальної громади, оскільки Орендар, який тривалий час не сплачував орендну плату як повністю, так і частково, є недобросовісним і недисциплінованим контрагентом, а тому збереження договірних відносин з таким Орендарем не відповідатиме інтересам територіальної громади як власника земельних ділянок, які визначаються доцільністю та ефективністю використання майна, а також не сприятиме досягненню максимального економічного ефекту задля соціально-економічного розвитку територіальної громади.

Розірвання договорів та повернення у власність територіальної громади земельних ділянок у випадку встановлення протиправної поведінки самого Орендаря здійснюється на підставі закону та укладеного з ним договору, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до суспільних інтересів у тому, щоб така передача в оренду землі сприяла досягненню максимального економічного ефекту від оренди об`єктів комунальної власності, оскільки ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди для утворення та використання фінансових ресурсів, потрібних для забезпечення функцій та повноважень органів місцевого самоврядування. Також задоволення позовних вимог не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право на мирне володіння майном, оскільки таке втручання є прогнозованим наслідком недобросовісних дій самого Орендаря, який свідомо допустив систематичне неналежне виконання договірних зобов`язань у повному обсязі, як-от: двічі не сплачував орендну плату у повному розмірі. Подібні висновки викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 р. у справі № 918/119/21.

Велика Палата Верховного Суду у п. 169 постанови від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23 зазначила, щодо наявності підстав для розірвання договорів оренди землі та перебування спірних земельних ділянок у фактичному користуванні ТОВ, ефективним та правомірним способом захисту порушеного права територіальної громади буде повернення їй спірних діляноку стані, не гіршому порівняно з тим, у якому Відповідач отримав їх в оренду. Як і розірвання договорів оренди землі, таке повернення прямо передбачене законом, переслідує легітимну мету і є пропорційним цій меті.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами Скаржника про обрання Позивачем не ефективного спосібу захисту порушеного права, з огляду на таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст. 5 ГПК України ).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного Позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати Позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі Конвенція ). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» ( Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54 ) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

У ст. 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 05.05.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині 2 ст. 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках ( абзац 12 частини 2 вказаної статті ). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розірвання договору оренди земельної ділянки не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб повернення земельної ділянки або стягнення заборгованості по орендній платі, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського судочинства, наведеним у частині 1 ст. 2 ГПК України .

Колегія суддів звертає увагу на те, що задоволення позовної вимоги про розірвання договору не призводить до ефективного захисту права Позивача, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна ( земельної ділянки ). У таких випадках позовна вимога про розірвання договору може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь Позивача або про повернення майна з володіння Відповідача.

Водночас, обрання Позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Отже, доводи апеляційної скарги Товариства про наявність підстав для відмови у задоволені позову про розірвання договору оренди знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Суд попередньої інстанції зазначеного не врахував, відповідно, неправильно застосував положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, до встановлених ними ж обставин справи, а отже висновок господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову є помилковим і суперечить наведеному, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позову.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нове рішення про відмову у задоволені позову.

Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, в позові відмовлено.

10. Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.10.2024 р. у справі № 912/1961/24 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" 4 542,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів,доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.04.2025 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов