ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2025 р. м. Київ Справа № 916/4456/24

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробник України»

до Приватного підприємства «Ясна-плюс»

про стягнення 65 028,05 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з Господарського суду Одеської області, за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробник України» до Приватного підприємства «Ясна-плюс» про стягнення 65 028,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробник України» до Приватного підприємства «Ясна-плюс» про стягнення 65 028,05 грн. та відкрито Господарським судом Київської області провадження у справі № 916/4456/24 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 03.03.2025.

У матеріалах справи № 916/4456/24 наявний відзив відповідача, у якому відповідач заперечує проти позову. Позивачем подано до матеріалів справи відповідь на відзив, у якій викладено заперечення стосовно позиції відповідача.

Позивач та відповідач у судове засідання 03.03.2025 не з`явились. Позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомив, заперечення на відповідь на відзив не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 03.03.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробник України» подано позов про стягнення з Приватного підприємства «Ясна-плюс» 65 028,05 грн. з яких: 48 305,25 грн. пені, 5 217,66 грн. 3% річних та 11 505,14 грн. інфляційних за період з 30.12.2023 по 24.09.2024 (270 днів прострочення).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробник України» (позивач, Покупець) та Приватним підприємствам «Ясна-плюс» (відповідач, Продавець) був укладений Договір поставки сільськогосподарської продукції №05.2-12/2023 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1. якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію - кукурудзу (далі - Товар) відповідної якості згідно накладної та специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти Товар згідно накладної та здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товарної позиції та загальна вартість (ціна) Договору становить суму, що складається із вартості кожної поставленої партії Товару, вказаної у відповідних видаткових накладних, акту перерахунку ціни партії товару та специфікації, що є невід`ємною частиною Договору.

Специфікацією № 1 від 05.12.2023 до Договору встановлено, що Продавець поставить Покупцеві у період з 15.12.2023 до 29.12.2023 кількість Товару 100 (сто) тонн (+/-10% на вибір Покупця) кукурудзи з фактичними показниками якості Товару згідно ДСТУ 4525:2006, а саме: вологість максимально 14,5%; чужорідна величина максимально 2%; зламані/зморщені ядра не більше 5%; пошкоджені ядра 5 % максимально (включаючи термічні пошкодження 2% максимально); амброзія 0.

Також, специфікацією № 1 встановлено, що ціна 1 (однієї) тони без ПДВ складає 3 947,37 грн., а загальна сума поставки з ПДВ 450 000,18 грн. Умови поставки FCA.

Відповідно до специфікації № 2 від 14.12.2023 Продавець зобов`язаний з 15.12.2023 до 29.12.2023 поставити Покупцеві 400 (чотириста) тон Товару аналогічної якості, як і згідно специфікації № 1. Умови поставки також FCA, ціна 1 (однієї) тонни без ПДВ складає 3 860,00 грн., а загальна сума поставки Товару з ПДВ по специфікації № 2 складає 1 760 160,00 грн.

Як зазначає позивач, ним, як Покупцем, виконано взяті на себе згідно п. 2.1. Договору зобов`язання та оплачено рахунки № 44 та № 46 Продавця, а саме Покупцем було сплачено наступні платежі:

- 06.12.2023 в сумі 394 737,00 грн. (документ про переказ № 232 від 06.12.2023);

- 12.12.2023 в сумі 55 263,18 грн. (документ про переказ № 241 від 12.12.2023);

- 15.12.2023 в сумі 1 544 000,00 грн. (документ про переказ № 247 від 15.12.2023).

Таким чином, загальна сума переказів, які були зроблені Покупцем на рахунок Продавця по Договору складає 1 994 000,18 грн.

Продавцем було поставлено загалом Товару відповідно до видаткових накладних: за видатковою накладною № 90 від 16.12.2023 - 50,33 тон на суму 226 485,09 грн. з ПДВ, за видатковою накладною № 91 від 19.12.2023 - 157,47 тон на суму 697 878,21 грн. з ПДВ, за видатковою накладною № 92 від 20.12.2023 - 53,39 тон на суму 234 937,36 грн. з ПДВ, за видатковою накладною № 93 від 21.12.2023 - 136,11 тон на суму 598 937,44 грн. з ПДВ.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється на умовах вказаних в Специфікаціях. Строки отримання Товару Покупцем від Продавця визначаються Сторонами за попередньою домовленістю та вказуються у Специфікації.

Пунктом 3 специфікацій № 1 та № 2 встановлений строк поставки: з 15.12.2023 до 29.12.2023.

Однак, як зазначає позивач, у порушення своїх зобов`язань за Договором та специфікаціями, відповідачем, як Продавцем, своєчасно та у повному обсязі не поставлено Товар на суму 235 761,08 грн. у встановлений строк поставки, а саме з 15.12.2023 до 29.12.2023.

Як зазначає позивач, відповідач не заперечував факт заборгованості і повернув передплачені кошти у сумі 235 761,08 грн., однак з порушенням строку лише 24.09.2024 відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 888.

Відповідно до пункту 7.1 Договору Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному Договору, винна Сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку порушення встановлених даним Договором строків поставки Товару або недопоставки Товару, Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк Товару за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє Продавця від виконання зобов`язань з поставки та відшкодування Покупцю збитків в повному обсязі.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання за Договором та несвоєчасним поверненням передплачених коштів, позивачем нараховано та заявлено до стягнення у позові 48 305,25 грн. пені, 5 217,66 грн. 3% річних та 11 505,14 грн. інфляційних за період прострочення з 30.12.2023 по 24.09.2024.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, у якому позовні вимоги частково заперечував, зазначив, що у специфікаціях № 1 та № 2 до Договору поставки сільськогосподарської продукції від 05.12.2023 № 05.2-12/2023, в п. 2 вказані умови поставки FCA Чернігівська обл., с. Малинівка, вул. Центральна 17 (склад підприємства відповідача).

У п. 1.3. Договору вказано, що тлумачення термінів даного договору відбувається згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Як стверджує відповідач, термін FCA означає, що Продавець передає вантаж перевізнику Покупця. Якщо постачання здійснюється в приміщенні Продавця, то Продавець несе відповідальність за завантаження.

В порушення умов FCA позивач не надав відповідачу автомобільний транспорт для завантаження товару. Тобто фактично позивач в односторонньому порядку відмовився отримувати проплачений товар всупереч умовам Договору.

Також відповідач зазначив, що 09.05.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду від 09.05.2024 № 1 до Договору поставки від 05.12.2023 № 05.2-12/2023.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 09.05.2024 № 1 передбачено, що сторони дійшли згоди цією Додатковою угодою припинити дію Договору поставки від 05.12.2023 № 05.2-12/2023.

У зв`язку з чим, відповідач зазначає, що Договір фактично припинив свою дію 09.05.2024, тому застосування для розрахунку суми боргу періоду з 30.12.2023 по 24.09.2024 є безпідставним.

При цьому, положеннями Додаткової угоди від 09.05.2024 № 1 до Договору поставки сільськогосподарської продукції від 05.12.2023 № 05.2-12/2023 на Продавця було покладено зобов`язання повернути Покупцю лише надміру сплачені кошти у розмірі 235 761,08 грн., жодних зобов`язань щодо можливості стягнення з відповідача пені Додаткова угода не містить.

З огляду на викладене, відповідач у відзиві стверджує, що фактично, Додаткова угода від 09.05.2024 № 1 до Договору поставки сільськогосподарської продукції від 05.12.2023 № 05.2-12/2023 змінила правову природу відносин, що склалися між Сторонами, оскільки мова йде саме про надміру сплачені кошти у розмірі 235 761,08 грн., а не про грошові кошти, які були сплачені позивачем за товар.

Пунктом 2 Додаткової угоди від 09.05.2024 № 1 до Договору поставки від 05.12.2023 № 05.2-12/2023 передбачено, що Продавець зобов`язується повернути Покупцю надміру сплачені кошти у розмірі 235 761,08 грн. протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення даної Додаткової угоди.

Таким чином, відповідач зазначає, що розрахунок індексу інфляції та 3 % річних має бути здійснено за період з 13.05.2024 по 24.09.2024 та заперечує проти стягнення пені за прострочення поставки.

Позивач у відповіді на відзив заперечував факт укладення Додаткової угоди № 1 від 09.05.2024.

Однак, судом встановлено, що відповідні обставини, наведені позивачем у відповіді на відзив, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, позивачем надано до позову Додаткову угоду №1 від 09.05.2024, яка підписана сторонами і скріплена їх печатками.

Таким чином, Додаткова угода №1 від 09.05.2024 є укладеною на визначених у ній умовах, зокрема, з 09.05.2024 і передбачає взаємну згоду сторін припинити договірні відносини з поставки решти товару та зобов`язання відповідача повернути надміру сплачені кошти у розмірі 235 761,08 грн. протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення даної Додаткової угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як вбачається з умов Договору та специфікацій, сторонами погоджено поставку товару у строк з 15.12.2023 до 29.12.2023 на умовах поставки FCA Чернігівська обл., с. Малинівка, вул. Центральна 17, як зазначає відповідач, що не заперечено та не спростовано позивачем, відповідна адреса є адресою складу підприємства відповідача.

У п. 1.3. Договору вказано, що тлумачення термінів даного договору відбувається згідно ІНКОТЕРМС 2010, за винятком застережень прямо передбачених цим Договором та з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього Договору.

За умовами поставки товарів на умовах FCA Інкотермс 2010 («Франко перевізник», «вільний пepeвізник») продавець бере на себе відповідальність за доставку товару перевізнику в заздалегідь обумовлене місце у визначені строки.

При укладанні угоди поставки в обов`язковому порядку обумовлюються зобов`язання учасників, що дозволяє окреслити обов`язки, фінансові витрати і ризики кожної зі сторін.

Продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані.

Продавець приймає на себе всі можливі ризики і несе відповідальність до місця поставки, після передачі відповідальність несе покупець, в тому числі за псування, пошкодження або втрату товару, по закінченню термінів поставки або відсутності перевізника.

Продавець зобов`язується повідомити покупця про передачу товару або про неможливість перевізника прийняти вантаж у зазначений термін. У той же час, до укладення угоди покупець повинен узгодити умови перевезення і надати необхідну інформацію другій стороні.

Від вибору місця залежить розподіл ризиків і витрат між сторонами. Якщо постачання здійснюється на території продавця (склад, завод або магазин) або в іншому нейтральному місці, то до повного закінчення навантаження товару в транспортний засіб перевізника, відповідальність за навантаження несе продавець.

Відпoвідaльніcть знімaєтьcя з вaнтaжoвідпpaвникa у тoй мoмeнт, кoли він пepeдaє тoвap пepeвізнику, якoгo нaйняв пoкупeць.

Як вбачається з обставин спору, ні відповідач не повідомляв позивача про готовність товару до завантаження та необхідність його отримання, ні позивач не вимагав від відповідача видати товар.

З огляду на умови розділу 4 Договору вбачається, що уповноважена особа позивача мала отримати товар на складі відповідача. Відповідно, виконання зобов`язань з поставки Продавцем полягали у видачі товару уповноваженій особі Покупця. Відповідно, непоставка товару Продавцем могла полягати у невидачі товару уповноваженій особі (чи перевізнику) Покупця.

Позивачем у відповіді на відзив не надано пояснень та доказів в спростування тверджень відповідача, що поставка на спірну решту передплачених коштів не відбулась саме через дії/бездіяльність самого позивача, який не подавав транспорт під завантаження.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогами про поставку товару (видачу товару під загрузку в транспорті засоби Покупця) на умовах поставки, визначених у Договорі.

Крім того, позивачем не надано доказів фіксації випадків відмови відповідача від відвантаження товару Покупцю в узгодженому Договором порядку.

В той же час, відповідачем також не надано доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, я-то повідомлення позивача про готовність товару до поставки та звернення з вимогами забрати товар.

З огляду на зміст Додаткової угоди № 1 від 09.05.2024, вбачається добровільна домовленість сторін припинити зобов`язання з поставки товару, відповідно, з моменту припинення Договору поставки від 05.12.2023 № 05.2-12/2023 (09.05.2024), у відповідача припинився обов`язок з поставки, що також виключає застосування відповідальності за прострочення поставки у вигляді пені за період після припинення Договору.

Таким чином, оскільки з огляду на норму ст. 614 Цивільного кодексу України відповідачем не доведено відсутності його вини у порушенні зобов`язання, з нього підлягає стягненню пеня за прострочення поставки у частині, нарахованій до припинення Договору Додатковою угодою № 1 від 09.05.2024, що становить 25 837,10 грн.

У частині нарахувань після припинення Договору Додатковою угодою № 1 від 09.05.2024, пеня у сумі 22 468,15 грн. задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю обов`язку з поставки.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, суд зазначає, що відповідні нарахування застосовуються саме за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно, до припинення Договору у відповідача існувало зобов`язання з поставки товару, прострочення якого до того ж не доведено позивачем. Тому за відповідний період відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних.

В той же час, за період з 14.05.2024 до 23.09.2024 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення 235 761,08 грн. надміру сплачених коштів.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1 від 09.05.2024 Продавець зобов`язується повернути Покупцю надміру сплачені кошти у розмірі протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення даної Додаткової угоди на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «МТБ БАНК», МФО 328168.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Додаткова угода № 1 вважається укладеною 09.05.2024, відповідно, початок перебігу 3-денного строку починався з 10.05.2024 (п`ятниця) і тривав ще 2 банківські дні (понеділок та вівторок) 13.05.2024 та 14.05.2024, протягом яких відповідач мав виконати зобов`язання. Відповідно, у разі невиконання зобов`язання, прострочення настає з 15.05.2024. Враховуючи, що кошти відповідачем були сплачені 24.09.2024, відповідний день виконання зобов`язання також не входить у період прострочення.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних підлягає частковому задоволенню за період з 15.05.2024 по 23.09.2024.

За розрахунком суду за період з 15.05.2024 по 23.09.2024 інфляційні на заборгованість в сумі 235 761,08 грн. складають 11 744,51 грн., що більше від заявленої у позові суми. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в межах суми позову 11 505,14 грн.

Вимога про стягнення 3% річних за розрахунком суду підлягає задоволенню за період з 15.05.2024 по 23.09.2024 за 132 дні прострочення у сумі 2 550,85 грн.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 25 837,10 грн. пені, 11 505,14 грн. інфляційних та 2 550,85 грн. 3% річних. У решті вимог позов не підлягає задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1 857,60 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ясна-плюс» (07101, Київська область, м. Славутич, Вільнюський квартал, 31, ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробник України» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Корабельна, 12, кв. 3-н, ) 25 837,10 грн. пені, 11 505,14 грн. інфляційних, 2 550,85 грн. 3% річних та 1 857,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.04.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін