ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/19537/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників:

відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025

у справі № 910/19537/23

за заявою арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. Арбітражний керуючий Корольов Вадим Вячеславович звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" () у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 відкрито провадження у справі № 910/19537/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери".

3. 08.05.2024 від ТОВ "Юфітекс" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

4. Оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 04.09.2024, якою серед іншого у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника відмовлено.

5. Також оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/19537/23, якою ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

6. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (щодо відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника.

7. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:

7.1. Скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування загальних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 809/34/17, від 01.07.2020 у справі № 824/74/19-а, від 05.03.2023 у cправі № 917/1283/21.

7.2. Також Скаржник зазначає, що судами порушено норми процесуального права (ст.ст. 73, 74, 76, 77, 79, 86 ГПК України), що унеможливило встановлення фактичних обставин які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав належної їм оцінки, а саме: платіжну інструкцію №593 від 19.08.2022 АТ "ОТП БАНК" з урахуванням внесеної угоди щодо змін в призначенні платежу в платіжній інструкції №593 від 19.08.2022, лист від 01.09.2022 про підтвердження існування заборгованості у ТОВ "АК "Гапоненко Роман і партнери" - останнім, роздруківки банківських операції - засвідчених АТ "ОТП Банк", відповіді на запит від 14.06.2024.

7.3. Скаржник посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а саме:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2- 383/2010 (щодо застосування ст. 204 ЦК України);

- у постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20 (щодо відступлення права вимоги);

- у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 23.09.2021 №910/866/20, від 21.10.2021 у справі №913/479/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20 (щодо документів, які підтверджують грошові вимоги;

-у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16 (щодо надання правового аналізу поданих кредиторських вимог);

- у постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20, від 01.12.2021 у справі № 752/14554/15-ц, від 16.02.2022 у справі № 201/8309/18 (виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору).

Відзиви

8. Від ініціюючого кредитора - арбітражного керуючого Корольова В.В. надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться аргументи проти її задоволення.

9. Від Розпорядника майна (покладено повноваження керівника) ТОВ "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери" Караченцева Ю.Л. надійшли заперечення на касаційну скаргу.

Інші заяви та клопотання

10. Відсутні.

Позиція Верховного Суду

11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

12. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

Заява про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство була подана у визначені Кодексом України з процедур банкрутства строки та відповідає вимогам ст. 45 Кодексу.

Заява мотивована тим, що 10.12.2019 між кредитором правонаступник Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на підставі договору відступлення права вимоги № 27 від 01 вересня 2022 року та ТОВ «Аудиторська компанія Гапоненко Роман і партнери» (далі - Боржник) був укладений договір поворотної фінансової допомоги.

Кредиторські вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником умов договору №б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 10 грудня 2019 року в частині повного та своєчасного повернення фінансової допомоги. На виконання умов договору, позивач надав частково відповідачу грошові кошти у сумі 500 000,00 гривень. Строк повернення цієї суми за договором про надання поворотної фінансової допомоги - до 31 серпня 2022 року. Станом на день звернення з заявою до суду боржник не повернув суму боргу - 500 000,00 гривень. Заборгованість відповідача з врахуванням інфляції і 3 відсотка річних складає 587 026,27 гривень.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, (п. 8.1. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова, допомога надається в національній валюті України в загальній сумі 1200 000,00 гривень 00 коп. без ПДВ.

01.09.2022 року між Адвокатським об`єднанням, як Первісним кредитором, і ТОВ «Юфітекс», як Новим кредитором, було укладено Договір про відступлення права вимоги № 27 (далі - Договір про відступлення права вимоги). У відповідності до умов Договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе, належне Первісному кредитору, право вимагати від ТОВ «Аудиторська компанія Гапоненко Роман і партнери» погашення, зокрема, основної заборгованості в розмірі 500 000,00 грн, що виникла на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги №б/н від 01.09.2022 року та надано право нарахування інфляційних, 3 відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України.

Про укладення сторонами договору про відступлення права вимоги № 27 від 01.09.2022р. Боржник (ТОВ «Аудиторська компанія Гапоненко Роман і партнери») був повідомлений листом.

Кредитор просить суд визнати вимоги до боржника у розмірі 587 026,27 грн, що складається з основного боргу, 3 % річних, інфляційних втрат.

Розпорядник майна боржника заперечив щодо вимог кредитора на підставі такого.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» є фізична особа ОСОБА_1 та Асоціація «Гапоненко Роман і партнери». Керівником юридичної особи ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» є ОСОБА_2 .

Розпорядник майна боржника зазначає, що керівництвом боржника були проігноровані запити арбітражного керуючого, що свідчить про небажання співпрацювати та умисне ухилення керівництва від проведення процедури розпорядження майном та розрахунків з кредиторами.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань засновником Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» («Первісного кредитора») з часткою статутного капіталу 100 % є ОСОБА_2 (директор боржника).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ «ЮФІТЕКС» (Кредитора) є Асоціація "Гапоненко Роман і партнери" (засновник боржника). Керівником ТОВ «ЮФІТЕКС» (Кредитора) є ОСОБА_1 (засновник боржника).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Асоціації «Гапоненко Роман і партнери» (засновник боржника) є Адвокатське бюро «Гапоненко Роман і партнери» та Товариство з обмеженою відповідальністю ВКП "Автофургон". Керівником та кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 (керівник боржника).

Єдиним засновником і керівником Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» є ОСОБА_2 (керівник боржника).

Враховуючи, що керівництво та вплив на боржника і кредитора здійснює одна і та ж особа - ОСОБА_2 , розпорядник майна боржника зазначає, що поведінка керівника боржника, який є власником юридичної особи-кредитора, підлягає критичній оцінці та свідчить про намагання штучного створення боргових відносин між юридичними особами, які перебувають під його впливом, з метою отримання вирішального голосу на зборах кредиторів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2019 року було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги між АО «Гапоненко Роман і партнери» в особі керуючого партнера ОСОБА_2 (керівника боржника) та ТОВ «АК «Гапоненко Романі партнери» (боржником) (документ який повністю залежить від волевиявлення керівника боржника).

19 серпня 2022 року від АО «Гапоненко Роман і партнери» на рахунок ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» надійшли грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн з призначенням платежу «Повернення поворотної фінансової допомоги дог б/н від 10.12.2019р.

19 серпня 2022 року між боржником та АО «Гапоненко Роман і партнери» в особі ОСОБА_2 (керівника боржника) та Боржником було укладено угоду «Щодо внесення змін про призначення платежу в платіжній інструкції №593 від 19.08.2022 року, якою змінено призначення платежу в платіжній інструкції.

01 вересня 2022 року Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» («Первісний кредитор») в особі керівника Гапоненка Р.І. відступає право вимоги ТОВ «ЮФІТЕКС».

В той же день, 01 вересня 2022 року, боржник ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» в особі президента ОСОБА_2 підтверджує та визнає існування заборгованості.

Розпорядник майна боржника зазначає, що у зв`язку з наявністю суперечливості та конфлікту інтересів між керівництвом Боржника і Кредитора, слід критично ставитись до усіх документів, на які ОСОБА_2 має вплив та може змінити їх зміст, а саме договір про надання поворотної фінансової допомоги, угода «Щодо внесення змін про призначення платежу в платіжній інструкції №593 від 19.08.2022 року», договір про відступлення право вимоги.

14. Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

15. З положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" слідує те, що єдиним доказом, який підтверджує здійснення господарської операції та наявність правовідносин між Первісним кредитором та Боржником є платіжна інструкція №593 від 19.08.2022 року АТ «ОТП БАНК».

16. Суди попередніх інстанцій встановили, що за платіжною інструкцією вбачається, що АО «Гапоненко Роман і партнери» є Боржником, а ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» Кредитором.

17. Зокрема встановлено, що:

Кредитор «Адвокатське об`єднання» переказав гроші Боржнику з призначенням платежу «Повернення поворотної фінансової допомоги за дог. від 10.12.2019 р.», що свідчить про те, що платіжна інструкція №593 від 19.08.2022 фіксує саме повернення фінансової допомоги та є дебіторською заборгованістю Боржника у справі №910/19537/23.

Кредитором не долучено до заяви інших доказів, які б свідчили про обставини здійснення господарських операцій за «договором про надання поворотної фінансової допомоги», а також доказів обставин, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення надання фінансової допомоги та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.

18. Суд касаційної інстанції у цій справі враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18);

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на підставі поданих заявниками доказів існування та обґрунтованості цих вимог (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).

Наведені правові висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ та втратою чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки КУзПБ (статті 45-47) містить подібне в цій частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

19. Щодо сутності підвищеного стандарту доказування кредиторських вимог у справах про банкрутство

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Таким чином для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст.78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

20. Правовий висновок про обґрунтованість відмови суду у визнанні грошових вимог до боржника внаслідок неподання заявником належних і достатніх документальних доказів відповідного зобов`язання при поданні заяви про визнання таких вимог сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.04.2019 у справі №910/21939/15, від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19. Така судова практика є сталою, адже сформована як при застосуванні ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так і - статті 45 КУзПБ.

21. З урахуванням того, що за платіжною інструкцією вбачається, що АО «Гапоненко Роман і партнери» є Боржником, а ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» Кредитором, а також беручи до уваги те, що єдиним доказом, який підтверджує здійснення господарської операції та наявність правовідносин між Первісним кредитором та Боржником є платіжна інструкція №593 від 19.08.2022 року АТ «ОТП БАНК», колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано та з урахуванням вищенаведених висновків про застосування норм права відмовили у визнанні грошових вимог ТОВ «ЮФІТЕКС» до ТОВ «Аудиторська компанія «Гапоненко Роман і партнери».

22. Вказане свідчить про те, що при постановленні ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 було правильно застосовано положення ст. 45 КУзПБ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

23. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

24. З урахуванням тих обставин, що при постановленні ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 було правильно застосовано положення ст. 45 КУзПБ, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 ГПК України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" та про залишення без змін оскаржуваних судових рішень.

Розподіл судових витрат

25. Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" та про залишення без змін оскаржуваних судових рішень, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк