ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2921/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ»

про розстрочення виконання судового рішення

у справі № 911/2921/24

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ»

про стягнення 140 313, 06 грн,

Суддя Антонова В.М.

Секретар судового засідання Логвиненко С.С.

Представники учасників:

від стягувача: не з`явився;

від боржника: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» (далі - відповідач) про стягнення 140 313, 06 грн 15% штрафу.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.01.2025 у справі №911/2921/24 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 140 313,01 грн - 15% штрафу та 3028, 00 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025 у справі № 911/2921/24 залишено без змін.

15.04.2025 від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення, в якій останній просить розстрочити виконання судового рішення Господарського суду Київської області 06.01.2025 у справі № 911/2921/24 про стягнення з нього штрафу в розмірі 140 313, 01 грн та судового збору в розмірі 3 028, 00 грн, а всього на суму 143 341, 01 грн, на 12 місяців, до 30.04.2026 року, наступними частинами: до 31.05.2025 11 945,08 грн; до 30.06.2025 11 945,08 грн; до 31.07.2025 11 945,08 грн; до 31.08.2025 11 945,08 грн; до 30.09.2025 11 945,08 грн; до 31.10.2025 11 945,08 грн; до 30.11.2025 11 945,08 грн; до 31.12.2025 11 945,08 грн; до 31.01.2026 11 945,08 грн; до 28.02.2026 11 945,08 грн; до 31.03.2026 11 945,08 грн; до 30.04.2026 11 945,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2025 розгляд заяви відповідача про розстрочення виконання рішення в справі призначено на 22.04.2025.

18.04.2025 від позивача надійшли пояснення по суті заяви відповідача про розстрочення виконання рішення в справі, в якій позивач не заперечує щодо задоволення вказаної заяви.

21.04.2025 від позивача надійшла заява про розгляд заяви відповідача про розстрочення виконання рішення в справі за його відсутності.

У судове засідання 22.04.2025 сторони не з`явилися.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення суду та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про таке.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За змістом ст.18 ГПК України, яка кореспондується зі ст.326 ГПК України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Сулу України від 13.12.2012 № 18-рп/20121); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012). Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зазначає, що можливість розстрочення виконання судового рішення в будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 16.04.2018 в справі N 920/199/16).

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для боржника - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань та припинення своєї господарської діяльності, а для стягувача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів внаслідок переходу боржника в стан неплатоспроможності.

Відповідачем, в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025 зазначено, що в зв`язку із введення воєнного стану в Україні його господарська діяльність істотно скоротилась, що спричинило негативну економічну ситуацію, крім цього, у нього одночасно виникло зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій на користь позивача на підставі інших рішень Господарського суду Київської області, які набрали законної сили.

У свою чергу, позивач зазначає, що не має наміру сприяти погіршенню фінансового стану відповідача або виникненню в нього стану неплатоспроможності, у зв`язку з чим, не заперечує проти задоволення заяви останнього про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд врахував матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, відсутність заперечень позивача, ступінь вини відповідача в виникненні спору, факт ведення воєнного стану та як наслідок складну економічну ситуацію в господарській діяльності підприємства.

Проте, відповідач просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025 на 12 місяців сплатою по 11 945,13 грн до останнього дня кожного місяця починаючи з 31.05.2025 до 30.04.2026.

Разом з цим, частиною 5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, враховуючи дану ухвалення рішення (06.01.2025) розстрочення виконання рішення в даній справі не може перевищувати 06.01.2026.

Крім цього, відповідач просить розстрочити стягнення суми в розмірі 143 341, 01 грн, з яких: 140 313, 01 грн штраф та 3 028, 00 грн судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу викладених положень вбачається, що надання розстрочки щодо сплати судового збору може бути здійснено судом лише до ухвалення рішення по справі.

Оскільки боржник просить суд надати розстрочку щодо виконання рішення суду по сплаті заборгованості щодо своєчасної поставки товару (штраф) та судового збору, суд вважає за можливе частково задовольнити таку заяву, а саме щодо надання розстрочки рішення суду в частині сплати штрафу. У частині заяви боржника щодо надання розстрочки по сплаті судового збору суд відмовляє.

З огляду на викладене вище, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви відповідача та надання розстрочки виконання рішення суду в справі №911/2921/25 від 06.01.2025 щодо стягнення з нього штрафу в сумі 140 313,01 грн строком на один рік (до 06.01.2026).

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІЛ» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025 у справі №911/2921/25 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 06.01.2025 у справі №911/2921/25 строком на один рік, згідно із наступним графіком сплати заборгованості:

до 31.05.2025 15 590, 33 грн;

до 30.06.2025 15 590, 33 грн;

до 31.07.2025 15 590, 33 грн;

до 31.08.2025 15 590, 33 грн;

до 30.09.2025 15 590, 33 грн;

до 31.10.2025 15 590, 33 грн;

до 30.11.2025 15 590, 33 грн;

до 31.12.2025 15 590, 33 грн;

до 06.01.2026 15 590, 37 грн.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повна ухвала складена та підписана 24.04.2025.

Суддя В.М. Антонова