УХВАЛА

18 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 914/1334/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши заяву першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури

про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі

за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області

до: 1) Львівської міської ради, 2) Обслуговуючого кооперативу "Гаражно-будівельний кооператив "Пікап"

про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав,

ВСТАНОВИВ:

Верховний Суд ухвалив постанову від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22, якою касаційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури залишив без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 914/1334/22 - без змін.

25.03.2025 від першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури до Верховного Суду надійшла заява про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22. На думку заявника, наявні підстави для виправлення описки в резолютивній частині постанови Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22, зокрема шляхом її викладення в такій редакції: "касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 914/1334/22 закрити".

При цьому заявник посилається на те, що касаційна скарга першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 у справі № 914/1334/22 була обґрунтована підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. На думку заявника, Верховний Суд мав би закрити касаційне провадження у справі відповідно до вимог статті 296 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в мотивувальній частині постанови викладено висновок про непідтвердження підстав касаційного оскарження.

Для розгляду заяви першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22 Верховний Суд ухвалою від 31.03.2025 витребував матеріали справи № 914/1334/22, які надійшли до суду 08.04.2025.

11.04.2025 від Обслуговуючого кооперативу "Гаражно-будівельний кооператив "Пікап" надійшла до Верховного Суду заява, в якій заявник просить відмовити в задоволенні заяви першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22.

Розглянувши заяву першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури про виправлення описки, Верховний Суд зазначає таке.

Статтею 296 Господарського процесуального кодексу України передбачені підстави закриття касаційного провадження. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Перелік підстав закриття касаційного провадження є вичерпним і не передбачає розширеного тлумачення.

У справі № 914/1334/22, що розглядалася, касаційне провадження було відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Колегія суддів, проаналізувавши висновки Верховного Суду щодо застосування статей 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, статей 152, 155 Земельного кодексу України, на які посилався перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури в касаційній скарзі, зазначила, що вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. Крім того, Верховний Суд врахував останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яку викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17.

Водночас підставою для закриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є, зокрема встановлення Верховним Судом, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними зі спірними правовідносинами. Проте Верховний Суд у постанові висновків про неподібність спірних правовідносин у справах, на які посилався скаржник, зі справою, яка розглядалася, не викладав. Відтак аргументи заявника про те, що суд касаційної інстанції повинен був закрити касаційне провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України помилковість висновку Верховного Суду, є безпідставними.

Пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зміст наведеної норми права свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 18.05.2023 у справі № 927/1177/21, від 04.04.2023 у справі № 902/311/22.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22 зазначено, що в цьому випадку підставою для відмови у позові є обрання першим заступником керівника Львівської обласної прокуратури неефективного способу захисту прав територіальної громади. При цьому Верховний Суд врахував, що необхідності застосування правових норм, на які посилався скаржник у касаційній скарзі, для вирішення цього спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи немає, оскільки неправильно обраний першим заступником керівника Львівської обласної прокуратури спосіб захисту зумовив прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відтак Верховний Суд зазначив, що немає підстав для формування висновків щодо застосування статей 19, 20, 41 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про землеустрій", частини 1 статті 16, статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" у подібних правовідносинах, на які посилався у касаційній скарзі перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури. Верховний Суд також зазначив, що посилання скаржника на статтю 17-2 Земельного кодексу України не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що такий спосіб захисту у спірних правовідносинах сам по собі не призведе до відновлення права територіальної громади щодо володіння земельною ділянкою, а тому є неефективним без заявлення вимоги про витребування земельної ділянки.

Отже, підстав для закриття касаційного провадження, визначених пунктом 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, не було, тому Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, також не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови з цих підстав.

При цьому Верховний Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 243 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описка у розумінні зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України - це випадкова помилка у рішенні, допущена при його викладенні. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, Суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або виправляє помилки, які мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Таким чином, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть ухваленого судом рішення.

Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку суд касаційної інстанції при ухваленні постанови Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22 жодних описок, арифметичних чи технічних помилок не допустив.

З огляду на викладене у задоволенні заяви першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22 слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 914/1334/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак