ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/427/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/427/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

за позовом: Департамента комунальної власності Одеської міської ради /, адреса - 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1/

до відповідача: Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" /, адреса - 65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10/

про стягнення 170 025,34 грн

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. №442/25 від 06.02.2025/ до Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 170 025,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилається на невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення об`єкта оренди відповідно до Договору оренди від 22.04.2013 №188/31.

Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 525, 526, 611, 785 ЦК України, ст. ст. 180, 193, 291 ГК України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Ухвалою суду від 11.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/427/25; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. ст. 247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Ухвала суду по справі № 916/427/25 про відкриття провадження у справі від 11.02.2025 направлялась учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (65082, Одеська обл., Одеський район, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, яка є місцезнаходженням відповідача, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

21.02.2025 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 11.02.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "адресат відсутній за вказаною адресою" від 19.02.2025.

Суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2025 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено при безпосередньому дослідженні доказів, 22.04.2013 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Благодійною організацією «Об`єднання неурядових організацій Одеської області «Разом за життя» було укладено Договір оренди №188/31 нежилого приміщення /а.с.19-22/.

Відповідно до п. 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення загальною площею 71,8 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 8.

Згідно з п. 1.2. Договору термін дії договору оренди визначено з 22.04.2013 до 22.03.2016.

Відповідно до п. 2.2. Договору за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку до договору, що становить на перший після підписання договору оренди місяць 509,79 грн з урахуванням індексу інфляції, який діяв з моменту здійснення експертної оцінки до моменту укладення договору оренди.

Додатковим договором від 15.12.2016 термін дії договору продовжено до 31.12.2017 та внесено зміни до договору оренди у частині розрахунку орендної плати за місяць.

Додатковим договором від 12.12.2017 термін дії договору продовжено до 31.12.2018 та внесено зміни до договору оренди у частині розрахунку орендної плати за місяць.

Додатковим договором від 26.12.2018 термін дії договору продовжено до 31.12.2019 та внесено зміни до договору оренди у частині розрахунку орендної плати за місяць.

Додатковим договором від 23.12.2019 термін дії договору продовжено до 31.12.2020 та внесено зміни до договору оренди у частині розрахунку орендної плати за місяць.

Відповідно до п. 4.10. Договору у випадку припинення дії цього Договору у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, Орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції по день підписання акта приймання-передачі приміщення.

Відповідно до п. 7.11 Договору оренди, дія договору припиняється серед іншого у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/3834/23 (головуючий - суддя Погребна К.Ф.) за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" про виселення та стягнення 288 359,38 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" - задоволено частково. Стягнуто з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 7 (сім) грн. 78 коп. Ухвалено виселити Благодійну організацію "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 109,8 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 8, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Стягнуто з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 12 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного суду від 03.04.2024 апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 по справі №916/3834/23 задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 по справі №916/3834/23 скасовано частково.

Постановлено викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 по справі №916/3834/23 в наступній редакції:

" 1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) до Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "РАЗОМ ЗА ЖИТТЯ" (65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, ) - задовольнити.

2. Стягнути з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "РАЗОМ ЗА ЖИТТЯ" (65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 288359,38 грн.

3. Виселити Благодійну організацію "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "РАЗОМ ЗА ЖИТТЯ" (65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, ) з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 109,8 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 8, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

4. Стягнути з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "РАЗОМ ЗА ЖИТТЯ" (65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) судовий збір в сумі 7009,39 грн."

Стягнути з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "РАЗОМ ЗА ЖИТТЯ" (65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6488,08 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

При цьому в постанові судова колегія, зокрема зазначила, що з огляду на наявні матеріали справи, а також враховуючи припинення між сторонами договірних орендних відносин, зауважує, що відповідач своєчасно не повернув позивачеві орендоване майно за відсутності будь-яких правових підстав для продовження володіння та користуванням вказаним майном, при цьому у матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду першої інстанції не подано жодного доказу на підтвердження відсутності його вини в несвоєчасному поверненні орендодавцю спірного нерухомого майна комунальної форми власності, що, з огляду на встановлену законом презумпцію вини порушника зобов`язання, свідчить про можливість застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, а саме: покладення на нього обов`язку зі сплати неустойки, нарахованої за період з 01.01.2021 по 31.08.2023.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 910/11131/19 (пункт 9.11) сформувала правовий висновок про те, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов (неправомірне користування майном), у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) і регулятивним нормам ЦК України та Господарського кодексу України.

Такі висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду обґрунтовано тим, що зі закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, за наявності заперечень наймодавця щодо подальшого користування наймачем майном, договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін усіх його умов (пункт 9.7 постанови).

Тобто під час розрахунку суми неустойки за неправомірне користування майном неможливо розраховувати орендну плату, яка б мала бути сплачена за цей же період, оскільки такий розрахунок відбувається на підставі договору, який не діє в період неправомірного користування майном.

Для нарахування неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України слід використовувати розмір базової орендної ставки, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2019 по справі №916/1916/18.

Позивач зазначає, що відповідачем не виконано жодної заявленої в справі №916/3834/23 вимоги.

13.12.2024 на виконання рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/3834/23 державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відбулось примусове виселення Благодійної організації «Об`єднання неурядових організацій Одеської області «Разом за життя» з нежитлового підвального приміщення першого поверху, загальною площею 71,8 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 8, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Департамент звертає увагу на те, що саме у зв`язку з невиконанням Орендарем зобов`язання щодо повернення орендованого майна Департаменту самостійно за актом приймання-передачі, Благодійного фонду соціального захисту старості громадян «Наше майбутнє» за прострочення виконання зобов`язань щодо повернення об`єкта оренди нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення, що за період з 01.04.2023 по 10.12.2024, яка складає 170 025,34 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір оренди № 292/23 від 30.06.2023 є договором найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною шостою статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов`язання відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. Тобто необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02.09.2014 у справі №3-85гс14 та від 19.08.2014 у справі №3-85гс14, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 11.04.2018 у справі №914/4238/15 та від 09.09.2019 у справі №910/16362/18.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 170 025,34 грн.

Судом досліджено здійснений позивачем розрахунок неустойки за договором №188/3, в якому зазначено, що неустойка станом на 31.08.2023 стягується постановою апеляційного господарського суду від 03.06.2024 по справі №916/3834/23 та здійснено додатково нарахування неустойки за період з 01.09.2023 по 13.12.2024. Так, судом встановлено правильність вказаного розрахунку, відповідно до якого розмір неустойки за період з 01.09.2023 по 13.12.2024 становить 170 025,34 грн.

Доказів на спростування розміру вищевказаної заборгованості відповідачем не надано.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 714 від 28.10.2024.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Благодійної організації "Об`єднання неурядових організацій Одеської області "Разом за життя" /, адреса - 65026, м. Одеса, вул. Софіївська, 10/ на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /, адреса - 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, e-mail: / неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 170 025,34 грн /сто сімдесят тисяч двадцять п`ять гривень 34 копійки/ та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн /три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22 квітня 2025 р.

Суддя Н.Д. Петренко