ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3804/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон»

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2025, ухвалене суддею Цісельським О.В., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 24.01.2025

у справі № 916/3804/24

за позовом: Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон»

про: стягнення 970095,56 грн, розірвання договору та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.01.2025 у справі № 916/3804/24 позов задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон» на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області суму заборгованості з орендної плати в розмірі 672911,96 грн, 3% річних в розмірі 21158,57 грн, інфляційні втрати в розмірі 55776,32 грн та судовий збір в розмірі 17303,70 грн;

- розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 15.04.2003 між Територіальною громадою смт Затока в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, правонаступником якої є Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Робінзон»;

- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Робінзон» повернути Кароліно-Бугазькій сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області земельну ділянку площею 1,8042 га з кадастровим номером :02:012:0001, розташовану за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт Затока.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 07.04.2025 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали цієї справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів до суду апеляційної інстанції.

16.04.2025 матеріали цієї справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши отримані матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції складено та підписано 24.01.2025, отже кінцевим строком для подання апеляційної скарги на вказане рішення є 13.02.2025.

Частиною 2 статті 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів даної справи вбачається, що рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2025 у справі № 916/3804/24 було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Робінзон» 27.01.2025 на його юридичну адресу, яка також зазначена останнім в апеляційній скарзі, а саме: 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд. 27.

04.02.2025 на адресу Господарського суду Одеської області надійшло поштове повернення з рішенням суду від 14.01.2025, з довідкою Укрпошти про повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», на якій міститься відмітка штампу поштового зв`язку « 31.01.2025».

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що днем вручення відповідачу оскаржуваного судового рішення є 31.01.2025 (дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за адресою його місцезнаходження).

Отже, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 256 ГПК України, кінцевим строком подання апеляційної скарги є 20.02.2025.

Водночас, апеляційна скарга відповідача була подана через скриньку лише 07.04.2025, тобто з пропуском строку, встановленого як ч. 1, так і ч. 2 ст. 256 ГПК України.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вказаного клопотання скаржником зазначено наступне:

- відповідача не було проінформовано та йому не було відомо про розгляд даної справи в суді першої інстанції, оскільки процесуальні документи, докази по справі, а також повістки (виклики) у судове засідання, зокрема, оскаржуване рішення надсилались за адресою, яка територіально знаходиться за мостом через Дністровський лиман в сторону Білгород-Дністровського, рух через який по теперішній час перекрито, що підтверджується дописом Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області та є загальновідомим фактом, що не потребує доказування.

- єдиний існуючий альтернативний маршрут, яким можливо дістатись відповідного поштового відділення та запропонований Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області пролягає автошляхом М-15 «Одеса-Рені» через прикордонну смугу № 4797, рух через яку обмежено, зокрема, для військовозобов`язаних, за винятком наявності відповідних дозвільних документів для перетину державного кордону.

- у директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон» відсутня можливість перебування за юридичною адресою підприємства з вищевказаних обставин.

- лише 31.03.2025 представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон» (адвокату Борогану В.В.) було надано доступ до матеріалів даної справи в системі «Електронний суд». Таким чином, як зазначено відповідачем, останнім днем для звернення з апеляційною скаргою є 30.04.2025.

Розглянувши вказане клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Колегія суддів зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того. ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15).

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі М 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-6).

Як вбачається з матеріалів цієї справи, місцезнаходженням відповідача є: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, буд., 27.

Колегія суддів звертає увагу, що поштовий зв`язок між м. Білгород-Дністровський та м. Одесою наразі функціонує безперебійно, що також вбачається з того, що саме у такий спосіб відповідачу була направлена копія оскаржуваного судового рішення.

Натомість, скаржником жодним чином не доведено неможливість перебування представників підприємства за його юридичною адресою, як і не доведено неможливість отримання поштової кореспонденції за адресою підприємства будь-якою уповноваженою на це особою.

При цьому, скаржник сам визнає, що окрім проїзду через міст через Дністровський лиман в сторону м. Білгород-Дністровського Одеської області, існує альтернативний маршрут, по якому можливо дістатись відповідного поштового відділення - пролягає автошляхом М-15 «Одеса-Рені» через прикордонну смугу.

В той же час, скаржником не надано жодних доказів, які свідчать про заборону, у тому числі представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон», перебувати за юридичною адресою підприємства, а також доказів, які встановлюють заборону доступу (прибуття) будь-якого уповноваженого представника підприємства до цієї адреси.

Надані скаржником документи зокрема, наказ Одеської ОВА від 21.05.2022, розпорядження Одеської ОВА від 14.06.2022, наказ Одеської ОВА від 16.10.2023, протокол № 1 засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Кароліно-Бугазької сільської ради від 19.03.2024, розпорядження Кароліно-Бугазької сільської ради від 17.05.2024, наказ Одеської ОВА від 07.06.2024 (з додатком) також жодним чином не про такі обставини не свідчать.

Отже Товариством з обмеженою відповідальністю «Робінзон» не навело об`єктивних обставин, що не залежали від його волевиявлення, та які могли б вплинути на пропуск встановленого процесуального строку на звернення із апеляційною скаргою.

Дослідивши обставини, викладені скаржником в обґрунтування клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що неотримання відповідачем відповідних процесуальних документів можливе виключно через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що слід розцінювати як фактичну відмову від отримання адресованих йому судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку, зазначені скаржником в обґрунтування клопотання про його поновлення, не являються поважними.

Відповідно ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Робінзон» залишити без руху.

Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Робінзон» строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарському суду заяви про поновлення строку, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, - протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги в частині подання заяви про поновлення строку суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська