РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2025Справа № 910/14502/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14502/24

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України

про визнання протиправними дій, визнання права, визнання укладеним договору, зобов`язання вчинити дії

За участю представників учасників справи:

від позивача Рудницька Ю.О.

від відповідача Ковтонюк Ю.А.

від третьої особи не з`явилася

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - відповідач, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг") про:

- визнання протиправними дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", що полягають у відмові, оформленій листами від 30.09.2024 № 125/2/2/1-10749, від 19.11.2024 № 125/2/2/1-16339, в укладенні договору постачання природного газу;

- визнання укладеним між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з 01 вересня 2024 року договору постачання природного газу в редакції позивача, що направлений відповідачу листом від 06.11.2024 № 29-17/4930;

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" внести зміни до реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" шляхом включення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" як споживача з 01 вересня 2024 року до реєстру постачальника ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 13.01.2024 о 14:30 год., а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

25.12.2024 від відповідача надійшли:

- відзив на позовну заяву;

- клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

13.01.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відкладено підготовче засідання на 27.01.2025, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

16.01.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 17.01.2025 від відповідача надійшли заперечення. 22.01.2025 до суду надійшли пояснення від третьої особи. 27.01.2025 від відповідача надійшла заява про уточнення позовних вимог. 27.01.2025 судом відкладено підготовче засідання до 17.02.2025. 17.02.2025 судом у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 06.03.2025.

У підготовче засідання 06.03.2025 представник третьої особи не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 06.03.2025 учасники справи зазначили, що вважають виконаними завдання підготовчого провадження, у зв`язку з чим не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суд від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2025.

У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі. Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 24.03.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач в обґрунтування позовних вимог, до 01.04.2024, а також з жовтня 2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» визнавало свій обов`язок по постачанню природного газу на адресу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на умовах Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» укладало з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» договори постачання природного газу, зокрема, останній з них був укладений 29.03.2024 року на період - березень 2024 року на обсяг 24 684,3800 тис. м3.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, 29.03.2024 між позивачем (споживач) та відповідачем (постачальник) було укладено договір постачання природного газу № 6705-ТКЕ(23)-24, за умовами якого Відповідач зобов`язується поставити Позивачеві природний газ, а Позивач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору Відповідач передає Позивачу на умовах цього Договору замовлений Позивачем обсяг (об`єм) природного газу, у період з 1 березня по 31 березня 2024 року, в кількості 24 684, 38600 тис. куб. метрів.

Як визначено п. 2.3. Договору, підписанням цього Договору Позивач дає згоду Відповідачу на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Згідно з п.3.2. Договору постачання природного газу здійснюється Відповідачем виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Відповідно до п. 3.3. Договору реєстрація постачальником Споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється найближчою датою, яку дозволяє інформаційна платформа Оператора ГТС, але не раніше 01.03.2024 та діє до 31.03.2024, крім споживачів, яких включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств централізованого водопостачання та водовідведення». Реєстрація постачальником Споживача, якого включено до вищезгаданого реєстру здійснюється найближчою датою та діє до 15.04.2024.

У пункті 6.3. договору від 29.03.2024 № 6705-ТКЕ(23)-24 встановлене право постачальника виключити Споживача з реєстру споживачів Постачальника на інформаційній платформі ГТС та припинення постачання природного газу Споживачу у випадках, передбачених даним договором. Це правило діє у випадку настання обставин, встановлених пунктом 8.1. вказаного договору, а саме якщо Споживач порушив умови пункту 5.1 цього Договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ та/або пункту 5.2 (не уклав договору або ДУ до договорів банківського рахунку щодо здійснення договірного списання).

Відповідно до п. 13.1 Договору визначено, що Договір діяв до 31.30.2024 (включно). Продовження або припинення дії Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди.

20.09.2024 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Трейдинг» лист № 29-17/4930 про укладення договору на період з 01.09.2024 по 30.04.2025 з інформацією про прогнозовані обсяги природного газу для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на цей період та два примірники підписаного з боку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» договору постачання природного газу

Проте, як зазначає позивач, листом від 30.09.2024 № 125/2/2/1-10749 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» повернуло на адресу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» наданий листом від 20.09.2024 № 29-17/4930 договір постачання природного газу з вересня 2024 року по квітень 2025 року без підписання і як причину повернення зазначило, що: «…Товариство неодноразово повідомляло ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про необхідність врегулювання питання передачі частини обладнання цілісного майнового комплексу Кременчуцької ТЕЦ та погашення заборгованості зазначеного підприємства за отримані енергоносії… На сьогодні у Товариства відсутня інформація про врегулювання порушених питань…».

30 жовтня 2024 року між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було укладено договір постачання природного газу на період з жовтня по грудень 2024 року включно.

Оскільки вересень 2024 року не був охоплений укладеним 30.10.2024 договором, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з окремим листом від 06.11.2024 № 29-17/5410 про укладення договору на вересень 2024 року.

У відповідь на лист від 06.11.2024 № 29-17/5410 про укладення договору на вересень 2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» направило лист від 19.11.2024 № 125/2/2/1-16339, в якому повідомило, що уклало з позивачем договір на період з жовтня по грудень 2024 року відповідно до звернення Споживача та наданої анкети.

При цьому, як вказує позивач, він вже звертався до відповідача з листом від 20.09.2024 № 29-17/4930, в якому просив підписати договір постачання природного газу на період з вересня 2024 року по квітень 2025 року, водночас причина повернення договору без підписання зі сторони ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» була іншою, а саме: неврегулювання питання передачі частини обладнання цілісного майнового комплексу Кременчуцької ТЕЦ та погашення заборгованості зазначеного підприємства за отримані енергоносії.

Як зазначив позивач, покладати в основу виникнення правових підстав для відмови в укладенні договору постачання природного газу з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» факти наявності заборгованості ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» є протиправним, оскільки відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, посилатись на те, що договір на період з жовтня по грудень 2024 року укладався відповідно до звернення споживача та наданої анкети на укладення договору з урахуванням того, що позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Трейдинг» направлявся лист від 20.09.2024 № 29-17/4930 також є безпідставним, оскільки вказане свідчить про суперечливу поведінку Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Трейдинг».

З урахуванням уточнення позовних вимог, викладених у заяві позивача від 27.01.2025, останній просить суд:

- визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», що полягають у відмові, оформленої листами від 30.09.2024 № 125/2/2/1-10749, від 19.11.2024 № 125/2/2/1-16339, в укладенні договору постачання природного газу;

- визнати укладеним між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з 01 вересня 2024 року договір постачання природного газу в редакції Позивача, що направлений Відповідачу листом від 06.11.2024 № 29-17/5410;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» внести зміни до реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» шляхом включення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» як споживача з 01 вересня 2024 року до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав на відсутність прямої вказівки закону щодо обов`язковості укладення договору. Крім того, відповідач вказав на неможливості визнання договору укладеним та включення Позивача до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", оскільки у вказаний період у позивача був наявний інший постачальник (третя особа у даній справі), "постачальник останньої надії".

Крім того, враховуючи, що предметом розгляду у цій справі є переддоговірний спір і, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами могло б виникнути на підставі судового рішення, днем укладення договору вважався б день набрання чинності рішенням суду у цій справі. У той же час, Відповідач просить укласти договір на період, який вже минув - вересень 2024 року. Отже, враховуючи наявність у Позивача іншого постачальника у період серпень-вересень 2024 року, спірний договір не може бути укладений у судовому порядку, оскільки задоволення позовних вимог призведе до того, що споживач матиме одночасно два укладених договори постачання природного газу на той самий період і на той самий об`єкт. Більше того, задоволення позову у даній справі приведе до порушення прав інших осіб (ТОВ ГК «Нафтогаз України»).

Третя особа у письмових пояснення вказала на те, що протягом 2024 року ПОКВПТГ "ПОЛТАВАТЕПЛОЕНЕРГО" (ЕІС-код 56XQ0000XAK0U00A) вже неодноразово було включено до реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз України" як постачальника "останньої надії", а саме: з 01.04.2024 до 30.05.2024; з 01.06.2024 до 30.07.2024; з 01.08.2024 до 29.09.2024.

Заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, оцінивши надані сторонами докази, оцінивши заявлені позивачем вимоги, а також заперечення на такі вимоги, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 4 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Згідно з ч.ч. 1 ст. ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ч. 6 вищевказаної норми у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом (ч. 1 ст. 649 ЦК України).

Як визначено ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Крім того, відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України (ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Так, при зверненні до суду з даним позовом Позивач вказує, що його права порушено Відповідачем, оскільки останній був зобов`язаний укласти з ним Договір як постачальник зі спеціальними обов`язками, а тому Позивач вимагає з урахуванням уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», що полягають у відмові, оформленої листами від 30.09.2024 № 125/2/2/1-10749, від 19.11.2024 №125/2/2/1-16339, в укладенні договору постачання природного газу;

- визнати укладеним між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з 01 вересня 2024 року договір постачання природного газу в редакції Позивача, що направлений Відповідачу листом від 06.11.2024 року № 29-17/5410;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» внести зміни до реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» шляхом включення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» як споживача з 01 вересня 2024 року до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Зокрема, позивач посилається на те, що в силу п. 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 812 від 19.07.2022, на ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" покладені спеціальні обов`язки щодо забезпечення постачання природного газу на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення, за договорами з виробниками теплової енергії, а саме виробниками теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору, отримують послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), а відтак, відповідач зобов`язаний був укласти з позивачем договір з 01.09.2024.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що звернення позивача щодо укладення договору було здійснено набагато пізніше 01.09.2024, а саме 06.11.2024, відповідачем не погоджена пропозиція про укладення договору. Крім того, в разі задоволення позову правовідносини сторін будуть змінені після набрання рішенням суду у даній справі законної сили, а не з 01.09.2024, оскільки сторонами не досягнута згода на те, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідач вказує на неможливість внесення до інформаційної платформи інформації про постачання природного газу з 01.09.2024, оскільки у вказаний період постачальником позивача було ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", а не відповідач. Задоволення такої вимоги буде суперечити вимогам Правил постачання природного газу, оскільки по одній точці комерційного обліку природного газу протягом розрахункового періоду у споживача природного газу може бути лише один діючий постачальник природного газу, який зобов`язаний на підставі укладеного договору постачання забезпечити його усім необхідним обсягом природного газу.

Також відповідач вказує, що позивач просить укласти договір на період, який вже минув, а механізм примусового виконання таких вимог відсутній, отже, позивачем обрано неефективний спосіб захисту свого порушеного права, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд зазначає, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому, передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Отже, суд вправі задовольнити позов про зобов`язання укласти договір лише у разі, якщо встановить наявність правовідносин, зважаючи на які сторони зобов`язані укласти договір, але одна зі сторін ухилилася від цього. При цьому має бути доведено і наявність прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо укладення договору з позивачем.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського від 25.05.2018 у справі № 61/341.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він:

- заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом;

- існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Спеціальним законом, що визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу є Закон України "Про ринок природного газу".

Статтею 3 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Отже, постачання природного газу здійснюється за договором, який не ґрунтується на державному замовленні.

Згідно з п. 24 ЗУ "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладанні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

З наведеного вбачається, що нормами ЗУ "Про ринок природного газу" у взаємозв`язку зі ст. 633 ЦК України встановлена пряма вказівка щодо обов`язковості укладання договору на постачання природного газу лише для постачальника "останньої надії", який визначається Кабінетом Міністрів України.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" не визначено "постачальником останньої надії" у порядку, встановленому ЗУ "Про ринок природного газу".

Таким постачальником є ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.20203 № 793-р).

Отже, обов`язковість укладення договору постачання природного газу для Відповідача прямою вказівкою закону не визначена.

Суд наголошує, що постанова Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812, на яку посилається Позивач, є підзаконним нормативним актом, а отже, договір між позивачем не може бути обов`язковим для укладання в судовому порядку. Наявність вказаної постанови не позбавляє виробників теплової енергії, яким є і Позивач, права обирати іншого постачальника природного газу.

Під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що ним до 01.09.2024 у порядку ст. 641 ЦК України та ст.ст. 180-181 ГК України надсилалась відповідачу пропозиція, яка була прийнята останнім.

Також суд зауважує, що відповідно до п. 3 розд. І Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС.

Згідно з абз. 1 п. 2 гл. 5 розд. IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Отже, положення Кодексу ГТС передбачають включення споживача до реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді, яким є період у майбутньому, та не передбачають порядку здійснення коригувань та внесення даних після завершення звітного періоду.

Однак, включення споживача до Реєстру можливо лише у майбутньому періоді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 11.04.2025.

Суддя О.Г. Удалова