СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Харків Справа № 18/257(917/1747/24)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.

за участю представників сторін:

від позивача Кулій В.М.

від відповідача - Лазурович С.С. (в порядку самопредставництва)

від кредитора ПФУ не з`явився

арбітражна керуюча (керуюча санацією) Тищенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області (вх.№ 257 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №18/257(917/1747/24) (повний текст складено 20.01.2025, м. Полтава), суддя Киричук О.А.

за позовною заявою ОСОБА_1 , м. Полтава

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, м. Полтава

про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області повернути помилково перераховані кошти в сумі 1058598,10 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області в межах справи № 18/257 про визнання Публічного акціонерного товариства Бурова компанія Букрос банкрутом, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області повернути помилково перераховані кошти в сумі 1058598,10 грн.

Ухвалою від 21.10.2024р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі.

07.11.2024 від позивача до господарського суду надійшла заява про зміну предмету позову.

У підготовчому засіданні 19.12.2024 господарський суд розглянув подані учасниками справи заяви та клопотання.

Так, господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог та зміну предмету позову, у зв`язку з чим розглядаються вимоги в наступній редакції:

1. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь позивача помилково перераховані кошти в сумі 1 058 598,10 грн ((визначені Східним апеляційним господарським судом в Постанові від 19.03.2024 року по справі 18/257, як хибно проведені кошти в сумі 1058598,10 грн для покриття конкурсної заборгованості згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 22.10-24.10.2008 у справі №18/257) для подальшого направлення стягнутих коштів на погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ) ;

2. У випадку задоволення позовних вимог зобов`язати ПАТ БК Букрос після погашення позивачем за рахунок стягнутих судом з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області сум конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ) провести відповідне відображення суми погашення в бухгалтерському та податковому обліку та зафіксувати факт погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області і відобразити даний факт погашення у реєстрі кредиторів по справі №18/257.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №№18/257(917/1747/24) позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь ОСОБА_1 помилково перераховані кошти в розмірі 1058598,10 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- сплата конкурсного боргу ПАТ БК Букрос перед Управлінням Пенсійного Фонду України Октябрського району м. Полтава на загальну суму 1058508,10 грн. виконано фізичною особою ОСОБА_1 як фізичною особою у відповідності ст. 528 Цивільного кодексу України ;

- постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 р. у справі № 18/257 встановлено, що хибними (помилковим) є посилання ОСОБА_1 на те, що конкурсна сума 1058508,10 грн заборгованості перед Пенсійним фондом сплачена ОСОБА_1 згідно Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010, оскільки означений Закон набрав чинності 01.01.2011, у той час як реєстр вимог кредиторів ВАТ БК Букрос у справі №18/257 був затверджений ухвалою суду від 22.10 - 24.10.2008 року;

- з урахуванням поданих позивачем заяви до відповідача про повернення помилково перерахованих коштів від 14.10.2024 та заяви про повернення коштів з рахунків 3556 від 27.11.2024 вбачається, що останній вжив передбачених законом заходів для повернення хибно/помилково перерахованих грошових коштів, проте відповідач залишив такі заяви без задоволення;

- фахівець у Висновку №6 від 02.12.2024 року виснував, що фізична особа ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 не є платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Борг у ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутній;

- також у Висновку №6 від 02.12.2024 року фахівець виснував, що поверненню фізичній особі ОСОБА_1 підлягають помилково (хибно) сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як встановлено Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 р. у справі № 18/257 в розмірі 1058508,10 грн.;

- позовні вимоги в новій редакції відповідно до ст.7 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України є безпосередньо і нерозривно пов`язаними із здійсненням господарським судом провадження справи про банкрутство ПАТ БК Букрос, що дозволяє дійти висновку про те, що справа віднесена до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, а тому суд першої інстанції критично віднісся до твердження відповідача щодо неналежності даної справи до господарської юрисдикції;

- твердження відповідача про пропущення строку позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки для позивача право на звернення до суду виникло з моменту, коли він дізнався, що конкурсна сума 1058508,10 грн заборгованості перед Пенсійним фондом сплачена ОСОБА_1 згідно із Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010 року, а саме з моменту ухвалення постанови Східним апеляційним господарським судом від 19.03.2024 р. у справі № 18/257.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області через підсистему Електронний суд звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу ГУ ДПС у Полтавській області задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 по справі № 18/257(917/1747/24) в частині задоволених позовних вимог та винести нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Розгляд справи здійснити за участю представника ГУ ДПС у Полтавській області.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- враховуючи положення пунктів 43.1 та 43.2. статті 43 Податкового кодексу України, повернення надміру/ помилково сплачених коштів можливе виключно за умови відсутності заборгованості по сплаті податків і зборів у платника податків, разом з цим,;

- з огляду на положення пункту 6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 417 від 23.07.2021, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 за №1185/36807 (далі Порядок № 417) умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 417;

- станом на 31.10.2024 заборгованість ПАТ «БК «Букрос» () по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (технологічний код 71010000) складала 1 531 368,61 грн, а отже в сукупності вимог податкового законодавства підстави для повернення ОСОБА_1 коштів відсутні;

- згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України кошти в розмірі 1058508,10 грн, сплачені у 2020 році ОСОБА_1 на рахунок єдиного соціального внеску нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (технологічний код 71010000) та обліковуються в інтегрованій картці платника ПАТ БК «Букрос» (п.н. 00143136) згідно із зазначеним ОСОБА_1 призначенням платежу в платіжному дорученні, а отже не можуть вважатися як помилково перераховані;

- питання, на які у висновку експерта № 6 надано відповіді, за своєю суттю є питаннями права та не потребують спеціальних знань у сфері іншій, а отже судом першої інстанції протиправно враховано даний висновок як доказ у справі;

- Головне управління ДПС у Полтавській області є органом державної влади, фінансово-господарська діяльність якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, на підставі затвердженого кошторису доходів і видатків, а отже кошти, які сплачені ОСОБА_1 по ЄСВ до Державного бюджету не можуть бути стягнуті з рахунків Головного управління ДПС у Полтавській області, оскільки дані кошти ніколи не акумулювалися на рахунках ГУ ДПС у Полтавській області;

- вимоги позивача про повернення коштів унормовані приписами Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 417 від 23.07.2021, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 за №1185/36807 та Податковим кодексом України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного, а не господарського судочинства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025 у справі №18/257(917/1747/24) апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 витребувані матеріали справи №18/257(917/1747/24) у Господарського суду Полтавської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 у справі №18/257(917/1747/24) зв`язку із лікарняним судді Медуниця О.Є., апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

05.03.2025 року матеріали справи 18/257(917/1747/24) надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №18/257(917/1747/24)

Призначено справу до розгляду на 09.04.2025 о 11:30 год.

Встановлено учасникам справи строк - до 25.03.2025 року включно для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Встановлено учасникам справи строк - до 25.03.2025 включно для надання до суду заяв, клопотань та заперечень (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів іншим учасникам справи.

17.03.2025 керуючий санацією ПАТ БК «БУКРОС» арбітражний керуючий Тищенко О.І. через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 по справі № 18/257(917/1747/24), в яких вона погоджується із доводами зазначеної скарги та підтримує вимоги зазначеної апеляційної скарги про скасування рішення місцевого господарського суду в частині задоволених позовних вимог та винесення нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі

Свою правову позицію обгрунтовує тим, що:

- ОСОБА_1 було сплачено до Казначейства України на загальну суму 1 058 507,10 грн саме для погашення заборгованості по єдиному соціальному внеску і сплата боргу відбулась на користь ПАТ БК «БУКРОС» () для погашення заборгованості, отже зазначені кошти не можна вважати помилково сплаченими;

- Головне управління ДПС у Полтавській області є органом державної влади, фінансово-господарська діяльність якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, на підставі затвердженого кошторису доходів і видатків, при цьому податки, збори та внески сплачуються до відповідного бюджету (Казначейство України) та не можуть бути стягнуті з податкового органу органу, який вчиняє дії щодо зарахування відповідних платежів до бюджету;

- ОСОБА_2 , який є керівником, засновником і кінцевим бенефіціарном ТОВ ««Потлавське бюро судово-економічної експертизи та аудиту», є також заінтересованою особою щодо боржника, оскільки неодноразово надавав аудиторські послуги ПАТ БК «БУКРОС», достовірність яких, після здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника - викликає обґрунтовані сумніви з боку керуючого санацією;

- в даній справі ПАТ БК «БУКРОС» є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору. А відтак, виходячи з диспозиції статті 7 КУзПБ, участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків). Водночас диспозиція статті 50 ГПК України, яка передбачає можливий вплив рішення суду у спорі на права або обов`язки третьої особи без самостійних вимог, допускає, що за результатами розгляду відповідного спору такі правові наслідки можуть не настати. Відтак, участь боржника у спорі як третьої особи без самостійних вимог, виключає можливість розгляду такого спору в межах справи про банкрутство за правилами статті 7 КУзПБ.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 клопотання представника кредитора, ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області Козченко Наталії Василівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №18/257(917/1747/24), яке відбудеться "09" квітня 2025 р. о 11:30 год., задоволено. Забезпечено участь представника кредитора, Козченко Наталії Василівни у судовому засіданні у справі №18/257(917/1747/24), призначеному на "09" квітня 2025 р. о 11:30 год.у режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 клопотання представника відповідача, Головного управління ДПС у Полтавській області Лазурович Світлани Сергіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №18/257(917/1747/24), яке відбудеться "09" квітня 2025 р. об 11:30 год., задоволено. Забезпечено участь представника відповідача, Лазурович Світлани Сергіївни у судовому засіданні у справі №18/257(917/1747/24), призначеному на "09" квітня 2025 р. об 11:30 год. у режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 клопотання арбітражної керуючої (керуючої санацією) Тищенко Оксани Іванівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №18/257(917/1747/24), яке відбудеться "09" квітня 2025 р. об 11:30 год., задоволено. Забезпечено участь арбітражної керуючої (керуючої санацією) Тищенко Оксани Іванівни у судовому засіданні у справі №18/257(917/1747/24), призначеному на "09" квітня 2025 р. об 11:30 год. у режимі відеоконференції.

В судове засідання 09.04.2025 з`явилися представник відповідача, який, зокрема, підтримав апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, арбітражний керуючий Тищенко О.І., яка підтримала апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, а також позивач, який проти вимог та доводів даної апеляційної скарги заперечував.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання 09.04.2025 не з`явився, на відеозв`язок в режимі відеоконференції не вийшов, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку зазначеному учаснику справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2024 про відкриття апеляційного провадження та ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2024 про забезпечення участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судовому засіданні 09.04.2025 в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області в даному судовому засіданні за відсутністю представника апелянта, ГУ ПФУ в Полтавській області.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до наданих суду квитанцій №ПН1663300 від 03.09.2020 на суму 276491,20 грн., №ПН1660359 від 01.09.2020 на суму 207920,40 грн., №ПН1663310 від 03.09.2020 на суму 17625,50 грн., №ПН1661967 від 02.09.2020 на суму 398000,00 грн., №ПН1664912 від 04.09.2020 на суму 158470,00 грн., №ПН1670820 від 08.09.2020 на суму 1,00 грн. на загальну суму 1058508,10 грн. відбулася сплата позивачем конкурсного боргу ПАТ БК Букрос перед Управлінням Пенсійного Фонду України Октябрського району м. Полтава згідно Ухвали Господарського суду Полтавської області 22.10-24.10.2008 року по справі № 18/257.

Як стверджує позивач, сплата конкурсного боргу ПАТ БК Букрос перед Управлінням Пенсійного Фонду України Октябрського району м. Полтава на загальну суму 1058508,10 грн виконано фізичною особою ОСОБА_1 як фізичною особою у відповідності ст. 528 Цивільного кодексу України.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 р. у справі № 18/257 встановлено, що хибними (помилковим) є посилання ОСОБА_1 на те, що конкурсна сума 1058508,10 грн. заборгованості перед Пенсійним фондом сплачена ОСОБА_1 згідно із Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010, оскільки означений Закон набрав чинності 01.01.2011, у той час як реєстр вимог кредиторів ВАТ БК Букрос у справі №18/257 був затверджений ухвалою суду від 22.10 - 24.10.2008 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. № 2464-VI, платниками єдиного внеску є: - роботодавці; - фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів); - особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; - члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах; - особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.

В подальшому, після ухвалення постанови апеляційної інстанції позивачем було подано до ГУ ДПС у Полтавській області заяву про повернення помилково перерахованих коштів від 14.10.2024 р., відповідно до вимог Наказу Міністерства фінансів України 29 квітня 2021 року № 244 Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а також іншу заяву про повернення коштів з рахунків 3556 від 27.11.2024 р., відповідно до вимог Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 року № 417.

Вказані звернення про повернення коштів відповідачем не були задоволені, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області із позовом у даній справі.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 404-УІІ від 04.07.2013 функцію з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладено на Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику з 01 жовтня 2013 року.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі Закон № 2464).

Частиною 1 статті 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства - для осіб, зазначених у пунктах 9 14 цієї частини.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (п. 5 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно з пунктом 7 статті 9 Закону №2464 єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Частиною 12 ст. 9 Закону № 2464 встановлено, що Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Сума єдиного внеску, своєчасно нарахована та/або надлишково сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є переплатою та може бути повернена платнику.

Відповідно до пункту 6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 417 від 23.07.2021, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 за №1185/36807 (далі Порядок № 417) помилково та/або надлишково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями та податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України, та пункту 13 статті 9 Закону № 2464.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1. ст. 43 ПК України).

Відповідно до пункту 43.2. статті 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Враховуючи положення вищенаведених норм, повернення надмірно/ помилково сплачених коштів можливе виключно за умови відсутності заборгованості по сплаті податків і зборів у платника податків.

Повернення здійснюється на підставі заяви платника про повернення коштів (далі - Заява). Заява подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/ або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку (пункт 6 Порядку № 417).

Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До заяви платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до заяви в електронній формі електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється платником особисто (п. 6 Порядку № 417).

Отже, умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є волевиявлення самого платника податків, яке здійснюється шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 417.

Відповідно інформаційної системи ДПС України ПАТ «Бурова компанія Букрос» () перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві з 07.04.1994 як платник податків за основним місцем обліку (стан 0). З 06.05.2021 триває процедура санації боржника (стан 13). Станом на 01.10.2013 від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області передані особові рахунки платників єдиного внеску.

Відповідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС по ПАТ БК «БУКРОС» станом на 01.10.2013 за кодом 71010000 «Єдиний внесок нарахований роботодавцями на суми заробітної плати» недоїмка становить 2208770,21 гривень.

ОСОБА_1 є головою наглядової ради ПАТ «Бурова компанія «Букрос» () (РНОКПП НОМЕР_1 ), який звертається з вимогою повернути на його розрахунковий рахунок сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 1058506,41 грн, які сплачено ОСОБА_1 на користь ПАТ «Бурова компанія «Букрос» () для погашення конкурсних вимог.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

У такому самому порядку відбувається і зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України кошти в розмірі 1 058 508,10 грн, сплачені у 2020 році ОСОБА_1 на рахунок єдиного соціального внеску нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (технологічний код 71010000) та обліковуються в інтегрованій картці платника ПАТ БК «Букрос» (п.н. 00143136) згідно зазначеного ОСОБА_1 призначення платежу в платіжному дорученні.

Станом на 31.10.2024 заборгованість ПАТ «БК «Букрос» () по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (технологічний код 71010000) складає 1 531 368,61 грн, а тому, враховуючи вимоги вищенаведених норм податкового законодавства, підстави для повернення ОСОБА_1 коштів відсутні.

До того ж, як вже зазначалося, ОСОБА_1 є головою наглядової ради ПАТ «Бурова компанія «Букрос» і ним не надано належних, допустимих, достовірних доказів того, що 1 058 506,41 грн. було ним сплачено як приватною особою, а не як посадовою особою юридичної особи боржника.

Слід зазначити, що Порядок № 417 визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок.

У цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

- неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску; - помилково сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

- рахунок 3556 - відповідний небюджетний рахунок за субрахунком 3556 "Рахунки для зарахування єдиного соціального внеску", відкритий в Державній казначейській службі України.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 417, повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556; 5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів. У випадках, передбачених підпунктами 1), 2) та 4) заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною як додаток 1 до цього Порядку.

Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3), здійснюється відповідно до вимог статті 43 Податкового кодексу України. Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Відповідно до пункту 10 Порядку, Заява залишається без задоволення у таких випадках: - невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; - недостовірність викладеної у Заяві інформації; - подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; - наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; - ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

При цьому, Порядок казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43 (далі Порядок № 43), визначає процедури казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, в тому числі: надходжень від повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії.

Пунктом 2.3 Розділу ІІ Порядку № 43 визначено, що бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету (далі - рахунки за надходженнями) відкриваються на балансі Казначейства відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2.5 Розділу ІІ Порядку № 43 платники перераховують платежі до державного бюджету у національній валюті, у готівковій або безготівковій формі на відповідні рахунки за надходженнями за місцезнаходженням (місцем проживання) платника, якщо інше не встановлено законодавством, або на єдиний рахунок.

Отже, виходячи зі змісту положень вищенаведених норм, податки та збори сплачуються до відповідного Державного бюджету України на відповідні рахунки за надходженнями за місцезнаходженням (місцем проживання) платника.

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України кошти в розмірі 1058508,10 грн, сплачені у 2020 році ОСОБА_1 на рахунок єдиного соціального внеску нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (технологічний код 71010000) та обліковуються в інтегрованій картці платника ПАТ БК «Букрос» (п.н. 00143136) згідно зазначеного ОСОБА_1 призначення платежу в платіжному дорученні, а отже не можуть вважатися як помилково перераховані.

Дана обставина свідчить і про те, що позивачем свідомо перераховано кошти в розмірі 1058508,10 грн на рахунок єдиного соціального внеску нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності (технологічний код 71010000), які обліковуються в інтегрованій картці платника ПАТ БК «Букрос» (п.н. 00143136) (на підтвердження зазначеного є лист від 30.10.2020 підписаний ОСОБА_1 , яким останній просить зарахувати сплачені кошти для погашення заборгованості за ПАТ БК «Букрос»).

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та порядок відображення в інтегрованих картках платників сум надходжень платежів у 2020 році було визначено Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 № 666. Інформаційною системою ДПС забезпечується автоматична обробка відомостей про надходження сум податків, зборів, платежів та єдиного внеску, які надходять від органу Державної казначейської служби України (далі Казначейства) у вигляді технологічних файлів. Рознесені платежі відображаються в ІКП датою зарахування на рахунки, відкриті в Казначействі, обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» розрахункових документів.

Відповідно до положень пунктів 1.23, 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу в готівковій формі.

Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, унаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, унаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Отже, ОСОБА_1 свідомо і на власний розсуд вчинив дії з перерахування коштів за конкретно ним визначеним призначенням - ЄСВ Головному управлінню ДПС у Полтавській за ПАТ БК «Букрос» і такі дії, враховуючи вищенаведені норми законодавства, вчинені на законним підставах.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів помилковості перерахування грошових коштів позивачем.

При цьому, платіжні доручення про переказ на казначейські (бюджетні) рахунки коштів від ОСОБА_1 містять його підписи, якими засвідчено призначення платежу, а також печатки установи банку, в якій здійснено платежі.

Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, тоді як висновки місцевого господарського суду щодо наявності підстав для повернення ОСОБА_1 коштів значною мірою спираються на висновок № 6 спеціаліста, наданого позивачем.

Поряд з цим, висновок спеціаліста № 6 за результатами проведення перевірки щодо помилково (хибно) сплачених страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 02.12.2024 (далі Висновок), не може бути врахований як доказ по справі № 18/257 (917/1747/24), виходячи з такого.

Пунктом 2 статті 80 ГПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 статті 80 ГПК України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано письмового повідомлення про намір подання Висновку експерта, як доказу, а отже, відсутні підстави для його долучення до матеріалів справи та врахування при розгляді справи.

Також позивачем не було подано до суду першої інстанції і клопотання про поновлення пропущеного строку на приєднання доказів.

Як зазначено у самому висновку експерта № 6 в листі ОСОБА_1 на розгляд експерта було поставлено такі питання:

1. Чи є фізична особа ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування? Якщо так, чи існує борг у ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування?

2. Яким чином здійснювалося погашення конкурсного боргу ПАТ БК «Букрос» перед Управлінням Пенсійного Фонду України Октябрського району м. Полтава? Та чи є при цьому порядок сплати конкурсних боргів таким, що відповідає фактичним обставинам наявності у фізичної особи ОСОБА_1 підстав здійснення вказаного платежу?

3. Чи підлягає поверненню фізичній особі ОСОБА_1 помилково (хибно) сплачених страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як встановлено Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 р. у справі № 18/257?

4. Яким чином здійснюється повернення надміру та/або помилково сплачених коштів та згідно якої заяви в розумінні нормативних документів?

Відповідно до статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 №4038-XII (далі Закон №4038), судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі Інструкція), визначено основні завдання експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, серед яких відсутні завдання щодо перевірки питання сплати конкурсних боргів в межах справи про банкрутство та питання повернення сплачених коштів.

Окрім цього, Інструкція визначає орієнтовний перелік вирішуваних при економічній експертизі питань, тоді як поставлені позивачем питання не узгоджуються зі змістом встановлених Інструкцією орієнтовних питань.

Отже, поставлені для висновку питання є питаннями права, тобто питання, які не потребують спеціальних знань у сфері іншій, аніж право.

Окрім цього, позовна вимога про стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області коштів в сумі 1058508,1 грн для покриття конкурсної заборгованості ПАТ БК «Букрос» на користь позивача не може вважатися ефективним способом захисту, зважаючи на таке.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексом України, бюджетні кошти (кошти бюджету) - належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету. Як визначено п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексом України, бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Також, під бюджетним асигнуванням розуміються повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетна класифікація це єдине систематизоване згрупування доходів, видатків, кредитування, фінансування бюджету, боргу відповідно до законодавства України та міжнародних стандартів.

Згідно з п. 8 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетним призначенням є повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування (п.13 ст.2 бюджетного кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407 (далі Порядок № 1407) регламентує організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби (далі - орган Казначейства), розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів, а також розподіл обов`язків та відповідальності між ними в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Порядком № 1407 визначено, що відкриті асигнування - право, надане головним розпорядникам бюджетних коштів та розпорядникам бюджетних коштів нижчого рівня, щодо розподілу виділених асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету підвідомчим установам (одержувачам бюджетних коштів) та використання бюджетних асигнувань з урахуванням узятих на облік бюджетних зобов`язань. Відкриті асигнування забезпечуються ресурсами єдиного казначейського рахунка.

Згідно з п. 3.5 Розділу ІІІ Порядку № 1407, розпорядники бюджетних коштів надають відповідним органам Казначейства на паперових та електронних носіях протягом п`яти робочих днів після затвердження кошториси, плани асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), плани надання кредитів із загального фонду державного бюджету, плани спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), зведення показників спеціального фонду кошторису. Заклади фахової передвищої та вищої освіти, наукові установи подають також затверджені плани використання бюджетних коштів і помісячні плани використання бюджетних коштів. Одержувачі бюджетних коштів надають відповідним органам Казначейства на паперових та електронних носіях плани використання бюджетних коштів.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що Головне управління ДПС у Полтавській області є органом державної влади, фінансово-господарська діяльність якого здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, на підставі затвердженого кошторису доходів і видатків.

Таким чином, кошти які сплачені ОСОБА_1 по ЄСВ до Державного бюджету не можуть бути стягнуті з рахунків Головного управління ДПС у Полтавській області, оскільки дані кошти ніколи не акумулювалися на рахунках ГУ ДПС у Полтавській області.

Отже податки, збори та внески сплачуються до відповідного бюджету та не можуть бути стягнуті з податкового органу, який перераховував відповідні платежі до даного бюджету, що свідчить про обрання позивачем неефективного способу захисту .

Слід зазначити, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76).

Отже, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача помилково перерахованих коштів в розмірі 1 058 598,10 грн.

Щодо другої позовної вимоги, колегія суддів також дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для її задоволення.

Так, зі змісту даної позовної вимоги випливає, що позивач просить суд у випадку задоволення позовних вимог зобов`язати ПАТ БК Букрос після погашення позивачем за рахунок стягнутих судом з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області сум конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ) провести відповідне відображення суми погашення в бухгалтерському та податковому обліку та зафіксувати факт погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області і відобразити даний факт погашення у реєстрі кредиторів по справі №18/257.

Отже, вищезазначена позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги про стягнення суми 1058598,10 грн. А оскільки колегією суддів було встановлено відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених позивачем 1058598,10 грн., то відсутні правові підстави і для задоволення похідної від неї другої позовної вимоги.

Крім того, як правильно зазначив місцевий господарський суд, зобов`язання провести відповідне відображення суми погашення в бухгалтерському та податковому обліку та зафіксувати факт погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області і відобразити даний факт погашення у реєстрі кредиторів по справі №18/257 у випадку задоволення позовних вимог зобов`язати ПАТ БК Букрос після погашення позивачем за рахунок стягнутих судом з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області сум конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ) є передчасними, оскільки наявний стан правовідносин не визначає факту порушення прав позивача станом на момент подання позову.

Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов цілком правомірного висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення другої похідної позовної вимоги про вчинення дій зобов`язального характеру.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позову, то доводи відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності не підлягають розгляду.

Щодо доводів апелянта та арбітражного керуючого про те, що спір у даній справі не віднесено до юрисдикції господарського суду, то колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями, зважаючи на таке.

Так, у первісній редакції позов містив вимоги про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області повернути помилково перераховані в інтересах боржника кошти в сумі 1058598,10 грн., тобто не передбачав перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень (не є предметом оскарження рішення, дії чи бездіяльності відповідача).

Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та зміну предмету позову, яка прийнята судом до розгляду і остаточно суд розглядає вимоги в наступній редакції:

1. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь позивача помилково перераховані кошти в сумі 1058598,10 грн. ((визначені Східним апеляційним господарським судом в Постанові від 19.03.2024 року по справі 18/257, як хибно проведені кошти в сумі 1058598,10 грн. для покриття конкурсної заборгованості згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 22.10-24.10.2008 у справі №18/257) для подальшого направлення стягнутих коштів на погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ).

2. У випадку задоволення позовних вимог зобов`язати ПАТ БК Букрос після погашення позивачем за рахунок стягнутих судом з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області сум конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області (36000, Україна, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34, ) провести відповідне відображення суми погашення в бухгалтерському та податковому обліку та зафіксувати факт погашення конкурсної суми заборгованості боржника перед кредитором ГУ ПФУ у Полтавській області і відобразити даний факт погашення у реєстрі кредиторів по справі №18/257.

Зі змісту уточненої та зміненої позовної заяви вбачається, що остаточні позовні вимоги також не передбачають оскарження дій чи рішень органу владних повноважень, а носять майновий характер, так як передбачають стягнення грошової суми з подальшими зобов`язальними діями відповідача в рамках процедури відновлення платоспроможності боржника.

Відтак, позовні вимоги в новій редакції відповідно до ст.7 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України є безпосередньо і нерозривно пов`язаними із здійсненням господарським судом провадження справи про банкрутство ПАТ БК Букрос, що свідчить про те, що дана справа віднесена до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство.

Частиною другою статті 7 КУзПБ передбачено концентрацію розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство всіх майнових спорів за участю боржника незалежно від того, якою стороною спору він є (відповідачем чи позивачем) і це вимоги до боржника або його позови про витребування майна, відшкодування шкоди тощо. На відміну від Закону, положеннями Кодексу не встановлено жодних винятків щодо спорів, розгляд яких концентрується в межах справи про банкрутство.

З введенням в дію Кодексу Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВПВС від 15.01.2020 по справі №607/6254/15ц, від 28.01.2020 по справі №50/311-б).

З даного питання Постанова ВП ВС від 28.01.2020 у справі № 50/311-б передбачає таке:

П.54 Постанови ВП ВС передбачає, що згідно з частинами першою-третьою статті 3 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час касаційного перегляду) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

П. 55. Тобто законодавець указав, що у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

П. 56. Закон N 2343-XII втратив чинність з 21 жовтня 2019 року, з набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства.

П. 57. Відтак можна зробити висновок, що вказаний Кодекс України з процедур банкрутства передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

П. 58. Відповідно до частини третьої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Водночас Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що в разі скасування судових рішень із закриттям провадження у цій справі позивач буде змушений знову звернутися до суду тієї ж самої юрисдикції. Тому виходячи з принципу процесуальної економії Велика Палата Верховного Суду вважає можливим визначити юрисдикцію у цій справі виходячи з процесуального законодавства, чинного на час касаційного розгляду, тобто застосувати норми Кодексу України з процедур банкротства.

П. 59. Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

П. 60. Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

П. 61. Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 15 січня 2020 року у справі N 607/6254/15-ц (провадження N 14-404цс19), відступати від яких правових підстав немає.

Аналогічно слід врахувати позицію ВП ВС, викладену у постанові по справі від 1 листопада 2023 року, Справа № 908/129/22 (908/1333/22), Провадження № 12-46гс23, згідно якої також підтверджується висновок суду про неможливість віднесення даної справи до справ адміністративної юрисдикції, через характер спірних правовідносин за якими мова йде не про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, а про вимоги майнового характеру (стягнення хибно/помилково перерахованих коштів) в той час як до адміністративної юрисдикції належать справи при розгляді спорів, що виникають з податкових правовідносин, ґрунтуються на тому, що вимоги платника податку (у тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності контролюючого органу стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, в якому суб`єкт владних повноважень реалізує свої владно-управлінські функції.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи віднесено до розгляду господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача помилково перерахованих коштів у розмірі 1058598,10 грн, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення, яким в зазначеній частині позову слід відмовити, тоді як в решті позовних вимог рішення слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України..

Керуючись статтями 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №18/257 (917/1747/24) задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №18/257 (917/1747/24) в частині стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь ОСОБА_1 помилково перерахованих коштів в розмірі 1058598,10 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 09.01.2025 у справі №18/257(917/1747/24) залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (36000, місто Полтава, вул. Європейська, будинок 4, ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 22 688,38 грн.

Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 11.04.2025.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка