УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

07.04.2025Справа № 910/15901/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства «Обрій-2000» про забезпечення позову у справі № 910/15901/24

за позовом Приватного підприємства «Обрій-2000» (вул. Оноре де Бальзака, 16, м. Київ, 02225; ідентифікаційний код 31173950)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрянка» (пр-т. Броварський, 10А, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 19067805)

про стягнення 1 896 161,13 грн,

Представники сторін:

від позивача: Крамаренко Євгеній

від відповідача: Стрілець Євген

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Приватне підприємство «Обрій-2000» (далі за текстом - ПП «Обрій-2000», Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрянка» (далі за текстом - ТОВ «Дніпрянка», Відповідач) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1 896 161,13 грн, з яких: 474 846,62 грн - заборгованість за укладеним між сторонами договором про спільну діяльність (простого товариства) від 13.08.2010 № 1 та 607 332,80 грн - заборгованість за укладеним між сторонами договором про спільну діяльність (простого товариства) від 13.08.2010 № 2.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань з фінансування коштів, необхідних для покриття фінансових витрат Позивача під час реалізації спільної діяльності за вищевказаними правочинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 позовну заяву ПП «Обрій-2000» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів наявності у Приватного підприємства «Обрій-2000» та адвоката Крамаренка Євгенія електронного кабінету у підсистемі Електронний Суд.

31.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.02.2025.

У підготовчому засіданні 03.02.2025 судом оголошено перерву до 17.03.2025 та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

17.03.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву із клопотанням про поновлення процесуального строку на його подання.

17.03.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 17.03.2025 судом задоволено клопотання Відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву, відзив долучено до матеріалів справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 17.03.2025.

У підготовчому засіданні 17.03.2025 судом оголошено перерву до 07.04.2025.

17.03.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 заяву ПП «Обрій-2000» про забезпечення позову призначено на 07.04.2025.

Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої Позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що на переконання заявника ТОВ «Дніпрянка» ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договорами про спільну діяльність від 13.08.2013, а тому невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти на рахунках ТОВ «Дніпрянка» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В силу зазначеного, Позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову - 1 896 161, 13 грн. та компенсації судового збору - 28 442,41 грн., які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «Дніпрянка» та на майно яке належить ТОВ «Дніпрянка» в межах та сумах забезпечення виконання позову.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 стаття 137 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21.

Підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 звертала увагу на те, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення коштів обґрунтовані невиконанням Відповідачем грошових зобов`язань за договорами № 1, 2, 3 про спільну діяльність від 13.08.2013.

Станом на 07.04.2025 суд не може презюмувати правомірність заявлених вимог з огляду на відсутність обґрунтованого розрахунку, а із поданої заяви взагалі не вбачається доводів заявника щодо необхідності вжиття запобіжних заходів та яким чином їх невжиття унеможливить чи утруднить виконання рішення (у випадку його задоволення) в майбутньому, що виключає можливість дослідження їх обґрунтованості.

В силу зазначеного суд не вважає необхідність вжиття запобіжних заходів першочерговим та невідкладним.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

За сукупністю зазначеного судом вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, не містить підстав та доводів необхідності вжиття таких заходів, а тому задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на майно, є надмірним заходом, який порушить збалансованість інтересів сторін у зв`язку з чим подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Обрій-2000» про забезпечення позову у справі № 910/15901/24 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 07.04.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 08.04.2025

Суддя Антон ПУКАС