ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

10.04.2025м. ДніпроСправа № 904/1675/25

за заявою керівника Криворізької східної окружної прокуратури, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про забезпечення позову у справі

за позовом керівника Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

Суддя Бажанова Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Криворізької східної окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС", в якій просить:

- витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС" () на користь Фонду державного майна України (код ЄДРПОУ - 00032945) Будівлю електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлю електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Разом з позовом керівник Криворізької східної окружної прокуратури подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: Будівлю електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлю електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110);

- заборонити відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС" () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо Будівлі електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлі електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

Прокурор зазначає, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 01.12.1997 № 12/330-А0 Державний науково-дослідний та проектний інституту по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ". Згідно з вказаним наказом та переліком від 07.12.2004 передано до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" Фондом державного майна України наступні об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3, в тому числі: будівля електропідстанції (інв. номер 11007) та будівля електропідстанції (інв. номер 11008).

Наказом Фонду державного майна України № 681 від 29.04.2011, у зв`язку з приведенням діяльності товариства у відповідність з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства", перейменовано Відкрите акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" у Публічне акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ".

На теперішній час Акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ", яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, міста Кривий Ріг, вулиця Телевізійна, будинок 3, є юридичною особою () із новим найменуванням у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту, що пов`язані зі зміною типу Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" (наказ Фонду державного майна України № 623 від 10.05.2018).

25.10.2019 державним реєстратором КП "Криничанське БТІ" Профатіловою М.С. вперше проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - будівлю електропідстанції - А-1, загальною площею 118,7 кв.м, та будівлю електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

Підставою для проведення вказаної державної реєстрації стали наступні документи: технічний паспорт, виготовлений ФОП Кучерявенко О.М. станом на 15.09.2016, та довідка КП ДОР "Криворізьке БТІ" № 1624 від 29.10.2019.

При цьому, згідно з вказаною довідкою встановлено, що станом на 31.12.2012 у КП ДОР "Криворізьке БТІ" відомості про зареєстровані права власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна відсутні, в наявності лише матеріали технічної інвентаризації, замовник Амраменков (помилка в прізвищі) Леонід Михайлович.

Відповідно до інформації КП "Криворізьке районне БТІ" ДОР" № 160 від 13.02.2025, отриманої на запит окружної прокуратури, встановлено, що комунальним підприємством не формувалися реєстраційна та інвентаризаційна справи за вищевказаною адресою, в наявності копія технічного паспорту на вказаний об`єкт (виготовлений ФОП Кучерявенко О.М.), замовником є Абраменков Леонід Михайлович.

З інформації виконкому Довгинцівської районної ради в місті Кривому Розі № 8/26-277 від 28.02.2025 встановлено, що рішення про присвоєння вищевказаної поштової адреси об`єктам нерухомого майна не приймалися.

За цих обставин документи, на підставі яких за Абраменковим Леонідом Михайловичем зареєстровано право власності на будівлі електропідстанцій, є такими, що не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, а тому право власності зазначеної особи не виникло в установлений законом спосіб.

Отже, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів Абраменков Л.М. право власності на будівлі електропідстанцій не набув.

Прокурор зазначає, що в подальша була неодноразова перереєстрація об`єкту нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКРОС-КОНСАЛТ", Товариством з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС".

Таким чином, прокурор стверджує, що об`єкт нерухомого майна - будівля електропідстанції загальною площею 118,7 кв. м та будівля електропідстанції загальною площею 70,8 кв. м, фактично поза волею власника незаконно вибув з володіння Держави в особі Фонду державного майна України та на теперішній час право власності на спірний об`єкт нерухомого майна - будівлі електропідстанцій залишаються зареєстрованими за Товариством з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС", яке є останнім набувачем майна та належним відповідачем за віндикаційним позовом.

Прокурор зазначає, що предметом позову прокурора є витребування будівель електропідстанцій, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Телевізійна, будинок 3В, які поза волею власника незаконно вибули з володіння дійсного власника - Фонду державного майна України без відповідних правових підстав.

За доводами прокурора, наявність зареєстрованого речового права на об`єкти нерухомого майна, що є предметом оскаржуваних правочинів, може призвести до повторного відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у справі за позовом прокурора, тому, на думку прокурора, наявні достатні підстави для забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України и позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оскільки предметом спору є витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС" Будівлі електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлі електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110), то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).

Суд зазначає, що обрання належного й такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Суд звертає увагу, що відчуження у будь-який спосіб майна призведе до зміни власника, а тому позивач буде змушений знову звертатися до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених прав, до нового власника майна.

Відповідно припущення того, що у випадку відчуження майна позивач не захистить свої права в межах одного судового провадження є обґрунтованим.

У випадку відчуження майна та проведення чергових реєстраційних дій, позивач (прокурор) змушений буде звертатися з новим позовом про визнання недійсними таких записів та звертати свої вимоги про знесення вже до нового власника. Така ситуація є недопустимою. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 звернула увагу, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно суд констатує, що у випадку відчуження майна та невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна та заборони реєстраційних дій позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Також суд вважає правомірним забезпечення способу шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, здійснення поділу та об`єднання тощо, щодо нерухомого майна, що є предметом позову, Будівлю електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлю електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110), оскільки здійснення вказаних дій також може призвести до зміни користувачів цього майна, що потягне за собою необхідність звернення з новими позовами до суду.

Отже, наявні підстави для забезпечення позову щодо предмету спору.

Вжиття наведених заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо цього майна спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову.

Вжиття заявленого прокурором заходу забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню в подальшому рішення суду у разі задоволення вказаних вище позовних вимог. Тоді як невжиття заявленого прокурором заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача до моменту вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача (заявника).

Спірне нерухоме майно може бути відчужене, як наслідок, остаточне рішення суду (у випадку задоволення позову), прийняте через певний час після ініціювання судового провадження, уже не зможе належним чином ефективно захистити порушені права та інтереси держави, а також зумовить необхідність звернення з іншими позовами до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 904/3168/18.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

В частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

В даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у Постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені прокурором заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву керівника Криворізької східної окружної прокуратури про забезпечення позову.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: Будівлю електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлю електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

Заборонити відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3Л/1, ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо Будівлі електропідстанції А-1, загальною площею 118,7 кв.м, Будівлі електропідстанції - Б-1, загальною площею 70,8 кв.м, І - вимощення, №1-3 огорожа, які розташовані за адресою: вулиця Телевізійна, буд. 3В, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

Стягувач: Криворізька східна окружна прокуратура Дніпропетровської області (50086, Дніпропетровської область, м. Кривий Ріг вул. Леоніда Бородича, буд. 3, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9 ; код ЄДРПОУ 00032945)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТП ІМПУЛЬС" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3Л/1, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Закону України "Про виконавче провадження".

Дата набрання ухвалою законної сили - 10.04.2025.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 10.07.2025.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню незалежно від пред`явлення до примусового виконання.

Учасники судового процесу мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову повністю чи частково.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.А. Бажанова