ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2567/22
Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22
про стягнення заборгованості за договором поставки
про стягнення 17438381,08 грн.
за участю представників:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Ситнік О.О., ордер серія АН №1106326 від 19.02.2023; Букін О.С., ордер серія АВ №1136714 від 13.06.2024
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Миколюк М.Д., ордер серія АІ №1330966 від 09.01.2022
30.12.2024 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22, в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром 1 004 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 30.12.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22 та призначено судове засідання на 09.01.2025 о 16:30.
07.01.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
В судове засідання 09.01.2025 з`явились представники сторін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол у судовому засіданні 09.01.2025 підтримав подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром у судовому засіданні 09.01.2025 заперечив проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22, встановивши всі наявні обставини, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи із наступного.
Рішенням Господарського суду Київської області від 24.12.2024 у справі №911/2567/22:

- позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол заборгованість у розмірі 7 173 139, 20 грн., штраф у розмірі 87 080, 36 грн., пеню у розмірі 160 910, 71 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 156 801, 78 грн., три проценти річних у розмірі 149 287, 66 грн.;

- у задоволенні іншої частини вимог первісного позову відмовлено;

- позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром пеню у розмірі 5 550 823, 80 грн.;

- у задоволенні іншої частини вимог зустрічного позову відмолено;

- проведено зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнути різницю між ними;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол заборгованість у розмірі 3 176 395, 91 грн.;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром судовий збір у розмірі 957 608, 41 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000, 00 грн.;

- у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром про поворот виконання рішення відмовлено.

Так, з заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22, вбачається, що останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на свою користь 1 004 000, 00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення суду у справі №911/2567/22 ухвалено 24.12.2024, отже, граничний п`ятиденний строк для подання доказів у порядку частини 8 статті 129 ГПК України становить 30.12.2024 включно, відтак, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22 подано у строк.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Приписами ч. 3 ст. 233 ГПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

В якості підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол надало суду копії Договору надання правової допомоги №б/н від 01.12.2022, протоколу узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1 від 01.12.2022, Акту приймання-передачі правової допомоги №б/н від 08.06.2023, протоколу узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1/2 від 04.04.2024, Акту приймання-передачі правничої допомоги №б/н від 24.12.2024.

Також, в матеріалах справи містяться ордер серія АХ №1109297 від 06.12.2022 на ім`я адвоката Оніщенко Н.О., ордер серія АВ №1136714 від 13.06.2024 на ім`я адвоката Букіна О.С., ордер серія ВК №1064837 від 09.01.2023 на ім`я адвоката Потапчука В.Р., ордер серія АН №1106326 від 19.02.2023 на ім`я адвоката Ситнік О.О.

Так, 01.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол (далі Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» (далі - Об`єднання) укладено Договір надання правової допомоги (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу тощо; складення заяв, позовних заяв, клопотань, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також їх відновлення в разі порушення.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору встановлено, що гонорар - винагорода Об?єднання за здійснення правової допомоги у дорученні. Розмір гонорару встановлюється у протоколі узгодження доручення, гонорару, розрахунків та не залежить результату, якого бажає Клієнт.

Акт наданих послуг є підтвердженням надання правової допомоги та підставою для сплати гонорару та понесених Об?єднанням витрат (п. 4.4. Договору).

Згідно п. 5 Договору строк дії договору - Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 1 року, після чого за відсутності заперечень будь-якої із Сторін, він с пролонгованим.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» був підписаний протокол узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1, в якому зазначено, що Клієнт доручає, а Об`єднання приймає доручення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром заборгованості за договором від 11.05.2021 року №46/21.

В п. 2 вказаного вище протоколу вказано, що розмір гонорару Об`єднання визначений у фіксованій сумі у розмірі 900 000, 00 грн. (дев`ятсот тисяч грн. 00 коп).

08.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» був підписаний Акт приймання-передачі правової допомоги, в якому зазначено, що Адвокатським об`єднанням було надано правову допомогу у розмірі 900 000, 00 грн.

Разом з цим, між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» підписано протокол узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1/2 від 04.04.2024, відповідно до п. 1. якого сторони дійшли згоди про таке: на період нового розгляду справи №911/2567/22 протокол узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1 від 01.12.2022 року не розповсюджується.

Розмір гонорару Об`єднання за цим протоколом визначений у фіксованій сумі у розмірі 50 000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.), за кожну інстанцію. У вартість гонорару включено:

- складання/подання процесуальних документів;

- участь адвокатів Об`єднання у 1 (одному) судовому засіданні (п. 2 вказаного вище протоколу).

Згідно п. 3 протоколу узгодження доручення, гонорару, розрахунків №1/2 окремо Клієнтом оплачується участь адвокатів Об`єднання у судових засіданнях (за виключенням визначеного п. 2 цього Протоколу) у розмірі:

- 3 000, 00 грн./адвокат за 1 судове засідання в режимі відеоконференції.

- 5 000, 00 грн./адвокат за 1 судове засідання з прибуттям до приміщення суду.

24.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» був підписаний Акт приймання-передачі правової допомоги, в якому зазначено, що Адвокатським об`єднанням було надано правову допомогу у розмірі 104 000, 00 грн.

Згідно із ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такої позиції також притримується Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на предмет розгляду справи та її обставини, а також з урахуванням часткового задоволення первісних позовних вимог, суд дійшов висновку, що витрати порівняно зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є не співрозмірними та завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 140 000, 00 грн.

При цьому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол на професійну правничу допомогу в сумі 864 000, 00 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання «Сокол» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22 підлягає задоволенню частково.

У судовому засіданні, яке відбулось 09.01.2025, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст додаткового рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром (08600, Київська обл., місто Васильків, вулиця Гоголя, будинок 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол (61013, Харківська обл., місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 111, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22 відмовити.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 07.04.2025.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.