ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2947/24

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/2947/24

За позовом Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стуса Василя, буд. 78)

про стягнення 140987,16 грн,

без повідомлення (виклику) сторін.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Проценко Анна Тарасівна (далі позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» (далі відповідач) про стягнення 140987,16 грн, з яких 70493,58 грн основного боргу, 1057,40 грн інфляційних втрат та 69436,18 пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу обладнання від 03.09.2024 №1 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк, визначений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2024 відкрито провадження у справі №911/2947/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2024 про відкриття провадження у справі отримано відповідачем 11.11.2024 в його електронному кабінеті (модуль Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»).

28.11.2024 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх№ суду 11681/24 від 28.11.2024), в якому відповідач повідомив суд про сплату ним суми основного боргу у розмірі 70493,58 грн та просив суд приєднати до матеріалів справи копію платіжної інструкції від 19.11.2024 №2337 на суму 70493,58 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Фізичною особою-підприємцем Проценко Анною Тарасівною (далі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу від 03.09.2024 №1 (далі договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору загальна вартість товару з доставкою за цим договором складає 70493,58 грн (сімдесят тисяч чотириста дев`яносто три грн 58 коп.).

Розрахунки між сторонами здійснюються у національній грошовій одиниці гривні, у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору покупець здійснює оплату продавцю за товар в наступному порядку: 100% передоплати протягом 5 календарних днів, з дня підписання цього договору.

Згідно з п.2.4 договору розрахунки за цим договором здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок продавця.

Продавець гарантує, що товар який поставляється по цьому договору є якісним, відповідає всім технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду (п.3.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору товар поставляється в повному обсязі у відповідності до специфікації додатку №1 на склад покупця.

Згідно з п.4.2 договору термін поставки товару: 5 календарних днів від дати виконання п.2.3 договору.

Відповідно до п.4.3 договору у випадку несвоєчасного проведення оплати покупцем згідно з п.2.3 даного договору, термін поставки продовжується на строк протермінування оплати.

Моментом здійснення поставки товару є його отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (видатковій накладній). Разом з товаром покупцю повинні передаватись належні товару документи (п.4.4 договору).

Відповідно до п.5.1 договору продавець зобов`язується, зокрема, поставити покупцю товар в межах умов даного договору; надавати покупцю відповідну товаросупроводжувальну документацію (видаткову накладну).

Згідно з п.5.2 договору продавець має право, зокрема, вимагати від покупця своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідно до п.5.3 договору покупець зобов`язаний, зокрема, прийняти та оплатити поставлений товар відповідно до вимог даного договору.

Покупець має право, зокрема, своєчасно отримати товар на умовах визначених договором (п.5.4 договору).

Відповідно до п.6.1 договору за недотримання умов даного договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 70493,58 грн, що підтверджується видатковою накладною від 04.09.2024 №01 на суму 70493,58 грн, яка підписана позивачем та відповідачем, скріплена печаткою відповідача, а її копія залучена до матеріалів справи.

У зв`язку з несплатою вартості поставленого товару, позивач звернувся до відповідача з претензією від 03.10.2024 №0310/24, в якій просив протягом 10 (десяти) днів з дати її отримання, сплатити заборгованість по договору купівлі-продажу від 03.09.2024 №1, яка складається з суми основного боргу у розмірі 70493,58 грн та суми нарахованої пені у розмірі 176233,95 грн. Надіслання зазначеної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується накладною «Укрпошта» від 04.10.2024 №608 та описом вкладення від 04.10.2024 №608, копії яких наявні в матеріалах справи.

Проте відповідач зазначену претензію залишив без відповіді та задоволення, суму боргу не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача, зокрема, суми основного боргу за договором.

В процесі розгляду справи відповідачем подано до суду копію платіжної інструкції від 19.11.2024 №2337 на суму 70493,58 грн, відповідно до якої відповідачем здійснено оплату позивачу вартості поставленого товару за договором купівлі-продажу від 03.09.2024 №1.

Отже, судом встановлено, що основний борг в сумі 70493,58 грн, який був заявлений до стягнення позивачем у цій справі, відповідач повністю оплатив позивачу після відкриття провадження у справі №911/2947/24, що підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією від 19.11.2024 №2337 на суму 70493,58 грн та не заперечується сторонами. Тобто, на момент розгляду справи №911/2947/24 судом та ухвалення рішення спір між сторонами в частині стягнення вказаного основного боргу в сумі 70493,58 грн фактично відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв`язку із цим суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №911/2947/24 в частині позовних вимог Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» про стягнення 70493,58 грн основного боргу згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи спір в частині решти позовних вимог про стягнення 69436,18 грн пені та 1057,10 грн інфляційних втрат (за період з 10.09.2024 по 29.10.2024), суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаних вимог, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку укладеному між сторонами договору купівлі-продажу від 03.09.2024 №1, суд виходить з того, що між сторонами на підставі вказаного договору виникли майнові правовідносини за договором купівлі-продажу.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, позивач розрахувався за отриманий товар 19.11.2024, тобто з простроченням строку оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 69436,18 грн, нараховану на суму боргу у розмірі 70493,58 грн за період з 10.09.2024 по 29.10.2024.

У позовній заяві позивач зазначає, що сума пені за період з 10.09.2024 по 29.10.2024 розрахована з урахуванням п.6.2 договору та становить 352467,90 грн, проте позивач вважає за необхідне обмежити її розмір сумою 69436,18 грн.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.6.2 договору за несвоєчасну оплату згідно з п.2.3 даного договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 10%, від несплаченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основної суми заборгованості.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено власний розрахунок суми пені за період з 10.09.2024 по 29.10.2024 на суму боргу у розмірі 70493,58 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, відповідно до якого сума пені за період з 10.09.2024 по 29.10.2024, нарахована на суму боргу у розмірі 70493,58 грн, становить 2503,87 грн. В решті вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 66932,31 грн пені суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Також, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 1057,40 грн інфляційних втрат за період прострочки з 10.09.2024 по 29.10.2024, відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено власний розрахунок суми інфляційних втрат за період прострочки з 10.09.2024 по 29.10.2024, згідно якого сума інфляційних втрат за вказаний період складає 2345,32 грн, що перевищує суму інфляційних втрат заявлену позивачем до стягнення з відповідача у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1057,40 грн інфляційних втрат як таких, що є доведеними та обґрунтованими.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2503,87 грн пені та 1057,40 грн інфляційних втрат. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 66932,31 грн пені суд відмовляє. Провадження у справі №911/2947/24 в частині позовних вимог про стягнення 70493,58 грн основного боргу підлягає закриттю згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн за платіжною інструкцією №0.0..1 від 28.10.2024.

У зв`язку із частковим задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 76,49 грн (3028 х (2503,87 + 1057,40) : 140987,16 = 76,49).

У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 70493,58 грн основного боргу сплачений позивачем судовий збір в сумі 1514 грн за цю частину вимог відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий позивачу з державного бюджету України (3028 х 70493,58 : 140987,16 = 1514) за відповідною заявою позивача.

Керуючись ст.2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» про стягнення 140987,16 грн, з яких 70493,58 грн основного боргу, 1057,40 грн інфляційних втрат та 69436,18 пені задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стуса Василя, буд. 78, ідентифікаційний код 35017275) на користь Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1057 (одну тисячу п`ятдесят сім) грн 40 коп. інфляційних втрат, 2503 (дві тисячі п`ятсот три) грн 87 коп. пені та 76 (сімдесят шість) грн 49 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» в частині стягнення 66932,31 грн пені відмовити.

4. Закрити провадження у справі №911/2947/24 в частині позовних вимог Фізичної особи-підприємця Проценко Анни Тарасівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео-Лаб» про стягнення 70493,58 грн основного боргу згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2025.

Суддя О.О. Третьякова