ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. Справа№ 910/12058/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - не з`явились

від відповідача - не з`явились

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна"

про ухвалення додаткової постанови

за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р.

у справі № 910/12058/24 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 486692,92 грн,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 486692,92 грн, з яких: 339820,64 грн основної заборгованості за договором поставки № 974/з від 27.10.2021 р., 25967,15 грн 3% річних та 120905,13 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду м. Києва від від 23.12.2024 р. у справі № 910/12058/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2025 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" у справі № 910/12058/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу у справі № 910/12058/24 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12058/24 та призначено до розгляду на 04.03.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 18.03.2025 р.

Через систему "Електронний суд" 12.02.2025 р. від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 35000,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2024 р. у справі № 910/12058/24 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 р. прийнято до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/12058/24 та призначено розгляд клопотання про ухвалення додаткової постанови на 01.04.2025 р.

27.03.2025 р. через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру правових витрат. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У судове засіданні 01.04.2025 р. представники сторін не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду заяви шляхом направлення до їх електронних кабінетів процесуальних документів у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвала від 20.03.2025 р. про прийняття до розгляду клопотання сторонам доставлено до електронних кабінетів 20.03.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 25.03.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 20.03.2025 р. про прийняття до розгляду клопотання оприлюднена у реєстрі 23.03.2025 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду заяви. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду клопотання, а тому додаткова постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши клопотання позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, позивач посилається на те, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції, які, на його думку, підлягають відшкодуванню.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, тому витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції необхідно покласти на відповідача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 35000,00 грн представник позивач надав:

- договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 23.09.2024 р. (далі - договір), укладений між Адвокатським об`єднанням "Праймлекс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" (далі - клієнт);

- додаток № 2 від 05.02.2025 р. до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 23.09.2024 р.;

Відповідно до п. 1 договору вартість послуг адвокатського об`єднання залежить від складності робіт, часу, необхідного для виконання робіт та місця надання послуг.

За змістом п. 4.3 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу буде визначатись сторонами у додатковій угоді.

Пунктом 1 додаткової угоди сторони погодили, що вартість правничої допомоги з комплексного представництва інтересів замовника в Господарському суду м. Києва становить 35000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вбачається, що відповідач подав клопотання про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та вказав, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

Однак належних доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, відповідач не надав, а тому останнім не доведено неспівмірності розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності даної справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 р. року у справі № 910/5410/19.

Отже питання про відшкодування витрат на правничу допомогу вирішується судом виходячи із наданих у сукупності доказів, зокрема детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, з якого вбачається обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та вартість окремо кожної послуги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, судова колегія дійшла висновку про задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" про винесення додаткової постанови та стягнення з відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 35000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки під час ухвалення додаткової постанови 01.04.2025 р. були відсутні учасники справи, тому датою ухвалення цього судового рішення є дата його повного складення, тобто 14.04.2025 р.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" про ухвалення додаткової постанови задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітес-Україна" (03117, м. Київ, проспект Берестейський, 65, код 34956328) 35000 (тридцять пять тисяч),00 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

3. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

4. Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко