ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/877/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглядаючи справу

за позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

1) Державної екологічної інспекції Поліського округу

2) Овруцької міської ради

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про відшкодування збитків у розмірі 1 574 400,00грн, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

прокурор: Цеміна Н.Ю. - посвід. № 071195 від 01.03.2023;

від позивача-1: Ковальов О.Р. представник згідно виписки з ЄДР;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача: Якименко М.М., ордер АІ №1831826 від 25.02.2025 (в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

Керівник Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Овруцької міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про зобов`язання Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" вчинити дії з усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та привести у належний стан земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0128, площею 159,2219га, шляхом прибирання виробничих відходів деревообробки (тирси), що займають площу 2,0га, та стягнення з останнього 1 574 400,00грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу шляхом забруднення земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0128, площею 159,2219га.

Ухвалою суду від 26.08.2024 позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу та строку їх усунення.

05.09.2024 до суду від керівника Коростенської окружної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази сплати судового збору в розмірі 3 028,00грн та докази відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

Ухвалою суду від 12.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

01.10.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просить суд позовну заяву залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України та відмовити в позові повністю.

18.10.2024 до суду від керівника Коростенської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 05.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на "17" грудня 2024 р. о 14:30.

20.11.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача-1 надійшла відповідь на відзив.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шніт А.В., справа №906/877/24, призначена на 17.12.2024 о 14:30, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою суду від 26.12.2024 призначено підготовче судове засідання на "15" січня 2025 р. о 15:00.

Ухвалою суду від 15.01.2025 відкладено підготовче засідання на "06" лютого 2025 р. о 15:30.

03.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача-1 надійшло клопотання про долучення до справи копій наказів Інспекції від 26.09.2023 №324-ОД та від 31.05.2023 №165-ОД.

06.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" надійшла заява про відкладення судового засідання. Також в клопотанні зазначено про закриття філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство".

Ухвалою суду від 06.02.2025 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на "13" березня 2025 р. о 10:00.

12.03.2025 за вх.№01-44/749/25 до суду від Керівника Коростенської окружної прокуратури надійшло клопотання з додатками про заміну первісного відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" належним відповідачем Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс".

12.03.2025 за вх.№01-44/759/25 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про зміну найменування з додатками, в якій просить змінити сторону Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

У зв`язку із надходженням повідомлення про замінування будівлі Господарського суду Житомирської області, розгляд справи №906/877/24, призначеної на 13.03.2025 о 10:00, не здійснювався.

Ухвалою суду від 18.03.2025 призначено підготовче судове засідання та розгляд заяви про заміну відповідача на "01" квітня 2025 р. о 14:15.

Ухвалою суду від 01.04.2025 клопотання Керівника Коростенської окружної прокуратури від 12.03.2025 за вх.№01-44/749/25 та заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" від 12.03.2025 за вх.№01-44/759/25 про заміну сторони задоволено, замінено відповідача Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" () в особі філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" () у справі №906/877/24 на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" () в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (03115, місто Київ, вулиця Святошинська, будинок 30; ).

01.04.2025 до суду від представника Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" надійшли додаткові пояснення у справі, стосовно залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання про залишення без розгляду позову прокурора на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, викладене у відзиві на позовну заяву.

Прокурор та представник позивача - 1 в судовому засіданні заперечили доводи відповідача щодо залишення без розгляду позову прокурора.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Положеннями ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, з врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За змістом практики Верховного Суду прокурор не може замінювати лише належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Аналогічну позицію Верховний Суд висловив у справі №905/803/18 в постанові від 26.02.2019.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 прокурори вправі звертатись до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади.

Згідно із вимогами п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

Так, Указом Президента України від l3.04.2011 №454/2011 затверджено Положення "Про державну екологічну інспекцію України", відповідно до якого, Державна екологічна інспекція України (далі - Держекоінспекція України), до складу якої входить Державна екологічна інспекція Поліського округу, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до положень п.1 розділу 1, п. 2, 9 розділу 2 Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського регіону, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 №32, Державна екологічна інспекція Поліського регіону є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства. Пред`являє претензії щодо відшкодування шкоди, збитків і втрат, порушення законодавства з питань, що належать до їх компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

У справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду, вирішила виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (п.80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Так, правопорушення було виявлено позивачем ще в червні 2023 року. За наслідками перевірки відповідачу нараховано суму збитків, заподіяних державі.

Прокурор зазначає, що незважаючи на надані законом вищевказані повноваження Державною екологічною інспекцією Поліського округу не вжито заходів щодо стягнення збитків, завданих службовими особами філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України", шляхом звернення до суду з відповідним позовом, у зв`язку з чим грошові кошти до бюджету не стягнуто.

За змістом ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно ч.1, 4 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів (підпункт 2 пункту "а" частини 1 статті 27 цього ж Закону).

Відповідно до ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування" одним із повноважень виконавчого органу сільської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ст.1, 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", є збереження природних ресурсів.

Статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишнього природного середовища, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Так, згідно з ч.1 ст.69-1 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відповідно до п.2.2 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 №938, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 12.09.7012 за №1569/21881, у процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи Казначейства здійснюють розподіл платежів між рівнями місцевих бюджетів, розподіл інших платежів, що зараховуються до місцевих бюджетів згідно з вимогами Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України та рішенням місцевої ради про бюджет у розмірах, визначених законодавством, та перераховують розподілені кошти місцевих бюджетів за належністю.

Беручи до уваги те, що вищеописані порушення виявлено органом контролю на території Овруцької міської ради, сума збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства підлягає зарахуванню на відповідний рахунок Овруцької міської ради.

Таким чином, в даному випадку Овруцька міська рада є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок порушення природного законодавства, зумовленого засміченням та забрудненням земельних ресурсів.

Отже, збитки, завдані внаслідок засміченням та забрудненням, земельних ресурсів па території Овруцької міської ради, відповідно до ст.47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.7 ч.З ст.29 та п. 4 ч. 1 ст. 69-1, Бюджетного кодексу зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідної об`єднаної територіальної громади, на території якої вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 № 364/1080/16-ц.

Відтак, органом, уповноваженим Державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах разом з Державною екологічною інспекцією Поліського округу є Овруцька міська рада.

Овруцька міська рада, як компетентний Орган, яка повинна була знати про факт засмічення земель на території ради, мала повноваження для захисту таких інтересів, відповідних заходів не вживала.

При цьому, відповідно до ст.18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі №925/1214/19 зазначено, що за своєю правовою природою залишення позову без розгляду, що унормовано статтею 226 Господарського процесуального кодексу України, є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених указаною статтею недоліків або дій цієї особи. Наведений у статті 226 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав для залишення позову без розгляду є вичерпним.

Зокрема, згідно з п.2 ч.2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

У випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто, відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це матиме процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову, а не залишення позову прокурора без розгляду на підставі положень пункту 2 частині 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

У матеріалах справи наявні повідомлення керівника Коростенської окружної прокуратури про намір звернення до суду, адресовані позивачам (а.с.66-69; 71-74 том 1)

Згідно відповіді Державної екологічної інспекції Поліського округу від 13.08.2024 №4072/11-05 встановлено, що позов до суду про примусове стягнення збитків нею не подавався, у зв`язку з недостатнім фінансуванням на сплату судового збору (а.с.76-78 том 1).

Овруцька міська рада у листі від 15.07.2024 № 02-09/1489 повідомила прокурора, що позов до суду про примусове стягнення збитків нею не подавався (а.с.70 том 1)

Таким чином, прокурором дотримано порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та підтверджено, що Державна екологічна інспекція Поліського округу та Овруцька міська рада протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернулися до суду з позовом, і це є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності.

За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з вказаним позовом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, викладене у відзиві на позовну заяву (вх.№12477/24 від 01.10.2024).

Керуючись ч.3 ст.169, ст.182, 183, ч.2 ст.232, ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду, викладене у відзиві на позовну заяву (вх.№12477/24 від 01.10.2024).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 07.04.2025.

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - Коростенській окружній прокуратурі через електронний кабінет )

2 - позивачу - 1 через електронний кабінет

3 - позивачу - 2 (код 44065376) (рек.) та на електронну адресу:

4 - відповідачу через електронний кабінет