ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. Справа№ 925/1577/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від ПП «Іріда» : Геращенко М.В. - за ордером серія СА №1074457 від 16.03.25.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 (суддя Боровик С.С., повний текст ухвали складено та підписано - 17.09.2024)

за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос14»

про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 (суддя Боровик С.С., повний текст ухвали складено та підписано - 17.09.2024) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника на суму 6 056,00 грн судового збору (1 черга), 1 127 728,00 грн (4 черга) та включення їх до реєстру вимог кредиторів відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Колос 14» на суму 6 056,00 грн судового збору (1 черга), 1 127 728,00 грн (4 черга) та включити відповідні вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. 1212 ЦК України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом та не подали відзиви на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 04.10.2024 справу № 925/1577/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: ОСОБА_2 (головуючий, суддя-доповідач), Доманська М.Л., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 у справі № 925/1577/20 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

28.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/1577/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2024 у справі № 925/1577/20, поміж іншого, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 залишено без руху; зобов`язано ОСОБА_1 , протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 6 056 грн.

25.11.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/876/24 від 26.11.2024 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 19.11.2024 про звільнення у відставку судді ОСОБА_2 , призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1577/20.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 26.11.2024 апеляційну скаргу у справі № 925/1577/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 у справі № 925/1577/20, зокрема, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.09.2024 у справі № 925/1577/20 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.09.2024 у справі № 925/1577/20 призначено на 12.02.2025.

30.12.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос14», адвоката Назаренка Сергія Анатолійовича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Слід зазначити, що головуючий суддя Отрюх Б.В. перебував у відпустці з 23.12.2024 до 13.01.2025 (включно).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі № 925/1577/20, зокрема, задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос14», адвоката Назаренка Сергія Анатолійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/498/25 від 10.02.2025 у зв`язку із перебуванням судді Пантелієнка В.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1577/20.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 10.02.2025 апеляційну скаргу у справі № 925/1577/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 925/1577/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.09.2024 у справі № 925/1577/20 прийняти до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

11.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 у справі № 925/1577/20 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.09.2024 у справі № 925/1577/20 відкладено на 02.04.2025.

Явка представників учасників справи

02.04.2025 у судове засідання з`явився представник ПП «Іріда».

Інші учасники справи у судове засідання 02.04.2025 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника Приватного підприємства «Іріда».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 02.04.2025 представник ПП «Іріда» просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20- скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Колос 14» на суму 6 056,00 грн судового збору (1 черга), 1 127 728,00 грн (4 черга) та включити відповідні вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.12.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос14», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 01.12.2021 боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос14» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Наталію Сергіївну.

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 6056,00 грн судового збору (1 черга), 1 127 728 грн (4 черга) та включення їх до реєстру вимог кредиторів; задовольнити вимоги за рахунок грошових коштів та майна боржника, посилаючись на наступне.

Так, рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.10.2023 у справі № 925/1577/20 (925/298/23) позов задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №7718 від 17.10.2020, зобов`язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «КОЛОС 14» автомобіль SUBARU FORESTER універсал-В, 2018 року випуску. При цьому за придбання цього автомобіля було сплачено 280 000,00 грн, тому кредитор вважає, що боржник повинен йому ці кошти.

Також у своїй заяві заявник посилається на те, що 24.10.2018 на підставі розписки від 24.10.2018, укладеній між ОСОБА_1 та ТОВ «КОЛОС 14» внесено на рахунок боржника грошові кошти у розмірі 847 728,00 грн, а тому кредитор просить їх повернути як безпідставно набуті боржником.

За наслідками розгляду вищевказаних заяв, місцевим господарським судом постановлено судове рішення в частині цих кредиторських вимог, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст. 1 КзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема ст.ст. 45, 46, 47 КзПБ.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з КзПБ (відповідно до пункту 4 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20, для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Так, за рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.10.2023 у справі № 925/1577/20 (925/298/23), яким визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7718 від 17.10.2020 та зобов`язано ОСОБА_1 повернути транспортний засіб марки SUBARU FORESTER, номер шасі НОМЕР_1 на користь ТОВ «КОЛОС 14», при цьому цим судовим рішенням встановлено, що зазначений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7718 від 17.10.2020 є неоплатним, оскільки відсутні докази внесення ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок оплати за транспортний засіб згідно умов цього правочину.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного, що обставина неоплатності договору купівлі-продажу транспортного засобу №7718 від 17.10.2020, встановлена вказаним рішенням суду від 10.10.2023 у справі № 925/1577/20 (925/298/23) та не підлягає повторному доказуванню, згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, отже застосування положень ч.1 ст.216 ЦК України не тягне за собою виникнення у ТОВ «КОЛОС 14» зобов`язання повернути заявнику набуті грошові кошти у розмірі 280 000,00 грн за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7718 від 17.10.2020, оскільки боржник їх за цим правочином не отримував, і зворотного належними та допустимими доказами не підтверджується, з таким висновком погоджується і апеляційний господарський суд.

Разом з тим, місцевий господарський суд, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що кредитором не надано доказів, в розумінні ст. ст. 76 -79 ГПК України, які підтверджують факт передання ОСОБА_1 на користь боржника - ТОВ «КОЛОС 14» грошових коштів у сумі 847 728,00 грн за розпискою від 24.10.2018, а також що ця сума реально була передана боржнику у даній справі, зазначене підтверджується належними доказами.

Відтак, з урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника на суму 6 056,00 грн судового збору (1 черга), 1 127 728,00 грн (4 черга) у зв`язку з недоведеністю, з таким висновком погоджується і апеляційний господарський суд.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2024 у справі № 925/1577/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 925/1577/20 повернути до Господарського суду Черкаської.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков