ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/145/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., за участю секретаря судового засідання Гуменюк О.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача Фізичної особи - підприємця Лемешевського Руслана Івановича

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 137 147, 02 грн

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (надалі - позивач, ПрАТ "Рівнеобленерго") звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Лемешевського Руслана Івановича (надалі-відповідач) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 137 147,02 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме: оплати вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 811 454,57 грн, що стягнута на підставі постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі № 918/1316/23.

Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.03.2025.

12.03.2025 на адресу суду від представника Фізичної особи - підприємця Лемешевського Руслана Івановича надійшов відзив на позовну заяву. Зокрема вказано, що відповідач частково не погоджується з позовними вимогами та вважає, що вони повинні бути нараховані з 04.06.2024 - з дня набрання постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №918/1316/23 законної сили. Представником здійснено власний розрахунок за період з 04.06.2024 по 16.01.2025, згідно якого вважає правомірним нарахування 3% річних в сумі - 12 612, 40 грн та інфляційних втрат у сумі - 63 764, 70 грн, а в решті просить відмовити. Окрім того, відповідач просить зменшити належні до стягнення 3% річних - на 50%.

Ухвалою суду від 25.03.2025 розгляд справи по суті відкладено на 10.04.2025.

В судове засідання 10.04.2025 представник позивача не з`явився, однак 10.04.2025 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представником зазначено, що заперечення відповідача вказані у відзиві, є безпідставними, та не заслуговують на увагу. Просить позов задоволити та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних.

В судове засідання 10.04.2025 представник відповідача не з`явився, однак у відзиві від 12.03.2025 просив здійснювати розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Господарський суд зазначає, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

За приписами ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відтак, враховуючи неявку учасників справи, суд зазначає, що датою ухвалення рішення є дата складання повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

З 01.01.2019 Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" на підставі отриманої ліцензії (постанова НКРЕКП №1413 від 13.11.2018), здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності та є Оператором системи розподілу (ОСР).

12.01.2023 уповноваженими представниками ПрАТ "Рівнеобленерго" під час проведення перевірки електроустановки на об`єкті " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: вул. Покровська, 38а, с. Мала Любаша, Рівненського району, Рівненської області, що належить та використовується в підприємницькій діяльності ФОП Лемешевським Русланом Івановичем, виявлено порушення п. 8.4.2. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку.

За результатами перевірки, уповноваженими представниками ПрАТ "Рівнеобленерго", за участі споживача Лемешевського Руслана Івановича, складено Акт про порушення №R011890 від 12.01.2023.

22.02.2023 комісією ПрАТ "Рівнеобленерго", у відповідності до ПРРЕЕ, розглянуто Акт про порушення. У зв`язку з причетністю відповідача до порушення вимог ПРРЕЕ, комісією оформлено Протокол № 123 від 22.02.2023, яким проведено нарахування відповідачу за період з 12.01.2022 по 11.01.2023, вартості необлікованої електричної енергії в сумі 811 454,57 грн з ПДВ в кількості 142688 кВт*год.

23.02.2023 супровідним листом за №36(42-07) було надіслано відповідачу протокол, розрахунок до протоколу №123 від 22.02.2023 та розрахунковий документ повідомлення про оплату. Документи були отримані відповідачем 22.03.2023 року, що підтверджується роздруківкою з Укрпошти по трекінгу №629.

Відповідач розрахунковий документ - повідомлення про оплату за лютий 2023 від 22.02.2023 по акту про порушення ПРРЕЕ №R011890 від 12.01.2023 мав оплатити до 24.04.2023 включно (оскільки останній день 30-денного строку припадав на 22.04.2023 вихідний день субота, а 23.04.2023 вихідний день неділя).

Оскільки відповідач не сплатив вартість необлікованої електричної енергії у встановлений законодавством строк, позивач звернутися до суду з позовом про стягнення з ФОП Лемешевського Руслана Івановича на користь ПрАТ "Рівнеобленерго" вартості необлікованої електричної енергії в сумі 811 454,57 грн.

04.06.2024 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №918/1316/23, рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1316/23 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ПрАТ "Рівнеобленерго" до ФОП Лемешевського Руслана Івановича задоволено. Стягнуто з ФОП Лемешевського Руслана Івановича на користь ПрАТ "Рівнеобленерго" 811 454, 57 грн - вартості необлікованої електричної енергії.

02.07.2024 було відкрито виконавче провадження ВП №75430682 про примусове стягнення з відповідача суми боргу.

Відповідачем на виконання рішення суду було сплачено позивачу кошти в сумі 811 454,57 грн, що підтверджується наступним: - 9 000,00 грн (платіжна інструкція №4926 від 07.09.2024); - 181 818,18 грн (платіжна інструкція № 5191 від 20.09.2024); - 27 272,72 грн (платіжна інструкція № 5517 від 05.10.2024); - 22 727,27 грн (платіжна інструкція № 6303 від 18.11.2024); - 37,19 грн (платіжна інструкція №7837 від 03.12.2024); - 22 517,22 грн (платіжна інструкція №7102 від 18.12.2024); - 300 000,00 грн (платіжна інструкція №16989641К від 10.01.2025); - 45 454,55 грн (платіжна інструкція №84 від 14.01.2025); - 214 799,21 грн (в.т.ч. судовий збір 12 171,77грн (платіжна інструкція №17052968К від 17.01.2025).

29.01.2025 виконавче провадження ВП №75430682 було закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням відповідачем рішення суду.

Таким чином позивач зазначає, що відповідачем допущено прострочення оплати вартості необлікованої електричної енергії нарахованої згідно протоколу №123 від 22.02.2023, виставленого розрахункового документу та стягнутої згідно рішення суду за період з 24.04.2023 по 16.01.2025.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 39 651,76 грн та інфляційні втрати у розмірі 97 495, 26 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж електроенергетичних підприємств та споживачів, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

У пункті 4 частини 2 статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" зазначено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ).

Згідно із пунктом 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до п. 1.1.2 учасниками роздрібного ринку електричної енергії (учасники роздрібного ринку) є електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

За змістом пункту 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Згідно пп. 4 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 8.2.7. ПРРЕЕ, кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день).

У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Відповідач розрахунковий документ - повідомлення про оплату за лютий 2023 року від 22.02.2023 по акту про порушення ПРРЕЕ № R011890 від 12.01.2023 мав оплатити до 24.04.2023 включно (оскільки останній день 30-денного строку припадав на 22.04.2023 вихідний день субота, а 23.04.2023 вихідний день неділя).

Як встановлено судом, 04.06.2024 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №918/1316/23, рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2024 у справі №918/1316/23 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ПрАТ "Рівнеобленерго" до ФОП Лемешевського Руслана Івановича задоволено. Стягнуто з ФОП Лемешевського Руслана Івановича на користь ПрАТ "Рівнеобленерго" 811 454,57 грн - вартості необлікованої електричної енергії.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вказані приписи суд вважає, що не підлягають доведенню обставини, встановлені в постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі №918/1316/23, зокрема факту порушення відповідачем вимог ПРРЕЕ та нарахування вартості необлікованої електричної енергії в сумі 811 454,57 грн.

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком заборгованості, що стягнута на підставі постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 у справі №918/1316/23 позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 137 147,02 грн.

Згідно п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови ВП ВС від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Судом встановлено, що відповідач розрахунковий документ - повідомлення про оплату за лютий 2023 від 22.02.2023 по акту про порушення ПРРЕЕ № R011890 від 12.01.2023 отримав 22.03.2023 особисто, що підтверджується роздруківкою з Укрпошти по трекінгу №629, а тому згідно п. 8.2.7. ПРРЕЕ мав оплатити 24.04.2023 включно (оскільки останній день 30-денного строку припадав на 22.04.2023 вихідний день субота, а 23.04.2023 вихідний день неділя).

Позивачем нараховано 97 495, 26 грн інфляційних втрат та 39 651, 76 грн 3 % річних починаючи з 24.04.2023 по 16.01.2025, однак суд вважає, що вірним є нарахування з 25.04.2023, оскільки 24.04.2023 є останнім днем строку оплати.

Відповідно до вимог статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Безпідставним є посилання відповідача щодо здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат з моменту набрання постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 законної сили у справі №918/1316/23, оскільки у відповідності до норм ст. 625 ЦП України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши власний розрахунок 3% річних встановив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 39 705, 39 грн, при заявленому 39 651,76 грн.

Також, суд здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат встановив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 100 524, 37 грн, при заявленому 97 495, 26 грн.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 97 495, 26 грн та 39 651,76 грн - 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення нарахованої суми 3% річних, суд встановив наступне.

Норми ГК України та ЦК України прямо не містять норм про можливість зменшення нарахування та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідач, в обгрунтування підстави для зменшення, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, де викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, у вказаній постанові судом було надано оцінку правовідносин, в яких сторонами в договорі було збільшено розмір відсотків річних за ст. 625 Цивільного кодексу України. В той же час як у даній справі, сторонами у договорі не збільшувався розмір відсотків річних, порівняно з визначеним законом у ст. 625 ЦК України.

У спірному випадку застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Вирішуючи у цій справі за клопотанням відповідача питання щодо можливості зменшення розміру 3 % річних суд враховує, що загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат заявлених до стягнення не є надмірними та незначні у порівнянні із сумою основного боргу, не мають ознак надмірного тягаря для відповідача та неправомірного збагачення для позивача. Несплата заборгованості завдає позивачу матеріальних втрат, пов`язаних з відсутністю компенсації вартості наданих послуг.

Верховний Суд у Постанові від 18.05.2022 у справі № 280/988/19 зазначив, що дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права.

Також загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Підсумовуючи вищенаведене та з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення позивачем сум 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" підлягають задоволенню, а з Фізичної особи-підприємця Лемешевського Руслана Івановича підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 137 147, 02 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 через підсистему "Електронний суд", згідно платіжної інструкції № від 18.02.2025.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 123, 129, 202, 233, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лемешевського Руслана Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71, ) 3% річних у розмірі 39 651 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 76 коп., інфляційні втрати в розмірі 97 495 (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 26 коп. та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14 квітня 2025 року.

Суддя А.М. Горплюк