ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
31 березня 2025 рокуСправа № 912/3024/24
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В. заяву представника Фермерського господарства "Ріта" адвоката Константінова Олексія Федоровича про ухвалення додаткового рішення від 21.03.2025 у справі № 912/3024/24
до відповідача фізичної особи - підприємця Уманця Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 979 118,62 грн,
представники сторін участі не брали,
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області 19.03.2025 позовні вимоги Фермерського господарства "Ріта" (далі - позивач) задоволено частково, зокрема стягнуто з фізичної особи - підприємця Уманця Миколи Миколайовича на користь позивача 897 760,16 грн основної заборгованості, 40 605,45 грн 3% річних, а також 11 260,38 грн судового збору.

21.03.2025 до суду від представника позивача адвоката Константінова Олексія Федоровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №912/3024/24, у розмірі 67 840,00 грн.

Ухвалою від 24.03.2025 суд призначив заяву до розгляду на 31.03.2025.

У судове засідання 31.03.2025 позивач свого представника не направив, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце його проведення належно повідомлявся через підсистему "Електронний суд".

Відповідач у судове засідання 31.03.2025 не з`явився, представника не направив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце проведення засідання належно повідомлявся рекомендованим поштовим відправленням №890.

Відповідно до частини четвертої статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судовому засіданні 31.03.2025 суд підписав вступну і резолютивну частини додаткового рішення.

Розглядаючи заяву представника позивача адвоката Константінова О.Ф. про ухвалення додаткового рішення, суд урахував таке.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З урахуванням вищезазначених вимог закону, визначаючи розмір правничої допомоги, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункт 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Такі правові висновки було підтверджено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позовна заява підписана адвокатом Константіновим Олексієм Федоровичем. До позовної заяви додана копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВА № 1098480 від 04.12.2024. У справі відбулося 3 засідання (одне підготовче і два з розгляду справи по суті), в яких брав участь представник позивача адвокат Константінов Олексій Федорович.

Отже, матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатом Константіновим О.Ф. правничої допомоги позивачу.

У позові зазначений орієнтовний розмір витрат на правову допомогу - 67 840,00 грн.

Надалі, під час судового розгляду справи (до судових дебатів) представник позивача адвокат Константінов О.Ф. зробив усну заяву про подання доказів судових витрат на правничу допомогу в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України після прийняття рішення.

Заява про стягнення витрат на правничу допомогу з додатками подана адвокатом Константіновим О.Ф. до суду 21.03.2025, тобто в установлений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення (з 19.03.2025).

До заяви про ухвалення додаткового рішення додані такі документи:

- копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВА № 1098480 від 04.12.2024 (а.с. 119);

- копія договору про надання правничої допомоги № 26/11 від 26.11.2024, укладеного позивачем з адвокатом Константіновим Олексієм Федоровичем (а.с. 120-121, далі - Договір);

- копія рахунку-фактури №21/03 від 21.03.2025 на суму 67 840,00 грн (а.с. 122);

- копія акта наданої правничої допомоги до договору №26/11 про надання правової (правничої) допомоги від 26.11.2024, підписаного позивачем і адвокатом Константіновим О.Ф. (а.с. 123).

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Даним Договором.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Адвокат бере на себе виконання наступної правової роботи: представництво інтересів Клієнта у господарському суді, вчинення інших процесуальних та юридично значущих дій при та в процесі судового провадження по господарській справі за позовом ФГ "Ріта" до ФОП Уманця Миколи Сергійовича про стягнення грошових коштів.

У пункті 5.1. Договору сторони погодили, що за надання правової допомоги на умовах, викладених в Договорі Клієнт сплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі, який складає 67 840,00 грн.

У пункті 5.2 Договору сторони погодили, що на визначення фіксованого розміру гонорару Адвоката впливає кількість витраченого часу, ступінь складності справи або виду правничої допомоги та обсяг дій, спрямованих на виконання зобов`язань за Договором.

Прийняття правничої допомоги, наданої Адвокатом Клієнту на виконання Договору, здійснюється шляхом складання та підписання сторонами акта наданої правничої допомоги (пункту 5.3 Договору).

21.03.2025 позивач і адвокат Константінов Олексій Федорович підписали Акт наданої правничої допомоги до Договору №26/11 про надання правової (правничої) допомоги від 26.11.2024, в якому зазначено, що Aдвокатом надано Клієнту правничу допомогу відповідно до Договору, а Клієнтом прийнято правничу допомогу:

"1. Опрацьовано Адвокатом за зверненням Клієнта матеріалів по господарській справі №912/3024/24, надання Клієнту усної консультації, розробка та узгодження правової позиції щодо підстав та предмету позову.

2. Підготовка, складання та направлення до суду позовної заяви про стягнення грошових коштів.

3. Підготовка адвоката до судових засідань у Господарському суді Кіровоградської області у господарській справі №912/3024/24, у тому числі й ознайомлення з процесуальними документами, поданими сторонами у справі, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах сторін, тощо.

4. Підготовка, складання та направлення до суду позовної заяви, інших заяв та клопотань з процесуальних питань.

5. Представництво Адвокатом інтересів Клієнта у Господарському суді Кіровоградської області.

6. Підготовка, складання та направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №912/3024/24 про розподіл судових витрат у справі, включно із доданими до неї документами.

В акті зазначено, що вартість наданої правничої допомоги (гонорар) складає 67 840,00 грн без ПДВ. Гонорар є фіксованим та не залежить від кількості витраченого адвокатом часу.

За приписами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд за результатами системного аналізу частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зробив такі висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Виходячи з наведеного вище змісту договору №26/11 від 26.11.2024 про надання правничої допомоги, фіксований гонорар в сумі 67 840,00 грн позивач мав сплатити Адвокату за правничу допомогу, зазначену в акті наданої правничої допомоги.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що на визначення фіксованого розміру гонорару Адвоката впливає кількість витраченого часу, ступінь складності справи або виду правничої допомоги та обсяг дій, спрямованих на виконання зобов`язань за цим Договором.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом Константіновим О.Ф. послуг, перелік який наведений в акті наданих послуг до Договору та встановлено, що послуги, відображені в пунктах 2 та 4 акта (підготовка, складання та направлення до суду позовної заяви), дублюються, а послуги, відображені в пункті 4 акта (підготовка, складання та направлення до суду інших заяв та клопотань з процесуальних питань), адвокатом не надавались, оскільки відповідні заяви та клопотання позивачем до суду не подавались.

Також до пункту 3 акта до наданих послуг включено ознайомлення з процесуальними документами, поданими сторонами у справі, тоді як такі документи відповідачем не подавались.

До переліку наданих адвокатом послуг, зазначених в акті від 21.03.2025, включена підготовка, складання та направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №912/3024/24 про розподіл судових витрат у справі.

У пункті 6.32 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 Верховний Суд виснував, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Суд ураховує, що предмет доказування у цій справі включав незначну кількість обставин, а обсяг доданих до позовної заяви доказів також не був значним, зокрема, перелік таких доказів включав договір купівлі-продажу, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, платіжні інструкції, видаткові накладні.

Як зазначено вище, суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Такі правові висновки було підтверджено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Ураховуючи вищезазначене в сукупності, суд здійснив оцінку рівня витрат на правничу допомогу в розрізі їхньої обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, ціни позову та значення справи для сторони як обов`язкових критеріїв для цілей розподілу судових витрат.

На підставі вищенаведеного, за результатами розгляду заяви суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката мають бути покладені на відповідача частково, а саме: в сумі 30 000,00 грн із заявлених до стягнення 67 840,00 грн.

Ураховуючи вищевикладене та те, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.03.2025 у справі №912/3024/24 позов Фермерського господарства "Ріта" задоволено частково, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 28 751,34 грн, розрахованих пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, заяву належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 123, 126, 129, 221, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Фермерського господарства "Ріта" адвоката Константінова Олексія Федоровича про ухвалення додаткового рішення від 21.03.2025 у справі № 912/3024/24 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Уманця Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "Ріта" (28056, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Піщаний Брід, вул. Лесі Українки, буд. 7, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 751,34 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні решти вимог.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.

Копію додаткового рішення надіслати до електронного кабінету позивача та його уповноваженого представника Константінова О.Ф., відповідачу засобами поштового зв`язку: АДРЕСА_1.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 08.04.2025.

Суддя Б.М. Кузьміна