УХВАЛА

09 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 922/2185/19

провадження № 12-21гс25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткача І. В. ,

суддів Банаська О. О. , Власова Ю. Л. , Воробйової І. А. , Гриціва М. І. , Губської О. А. , Єленіної Ж. М. , Кишакевича Л. Ю. , Короля В. В. , Кравченка С. І. , Кривенди О. В. , Мазура М. В. , Мартєва С. Ю. , Пількова К. М. , Погрібного С. О. , Ступак О. В. , Ткачука О. С. , Уркевича В. Ю. , Шевцової Н. В. ,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 922/2185/19

за касаційною скаргоюзаступника керівника Харківської обласної прокуратури

на постановуСхідного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 (головуючий Медуниця О. Є. , судді Істоміна О. А. , Радіонова О. О. )

та рішенняГосподарського суду Харківської області від 17.10.2023 (суддя Кухар Н. М. )

за позовомзаступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області

до 1) ОСОБА_24 ,

2) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,

3) Сільськогосподарського фермерського господарства «Сухини 2»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ? Богодухівська міська рада Харківської області,

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки,

УСТАНОВИЛА:

1. Заступник керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області (далі ? прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави до ОСОБА_24 (далі - відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі ? ГУ Держгеокадастру, відповідач 2) та Сільськогосподарського фермерського господарства «Сухини 2» (далі ? ФГ «Сухини 2», відповідач 3), в якій просив:

? визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру від 19.02.2016 № 1149-СГ «Про надання в оренду земельних ділянок» ОСОБА_24 ;

? визнати недійсним договір оренди землі від 27.04.2016, який укладений між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_24 , щодо оренди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465;

? визнати недійсним договір суборенди землі від 21.03.2017, який укладений між ОСОБА_24 та ФГ «Сухини 2», щодо суборенди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465;

? скасувати рішення про державну реєстрацію від 14.05.2016 № 29599642, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди від 14.05.2016 № 14505213 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0465) за ОСОБА_24 ;

? скасувати рішення про державну реєстрацію від 24.03.2017 № 34430600, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право суборенди від 21.03.2017 № 19613288 про реєстрацію права суборенди на земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0465) за ФГ «Сухини 2»;

? зобов`язати ОСОБА_24 повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465.

2. Позов обґрунтовано тим, що дії ГУ Держгеокадастру щодо надання ОСОБА_24 земельної ділянки є незаконними, оскільки ОСОБА_24 фактично отримала земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для іншої підприємницької діяльності, оскільки на час передачі в користування спірної земельної ділянки загальною площею 15,0000 га вона була вже суб`єктом підприємницької діяльності та мала у користуванні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які використовувала для ведення фермерського господарства.

3. У зв`язку з цим прокурор вважає, що наказ ГУ Держгеокадастру від 19.02.2016 № 1149-СГ підлягає скасуванню як незаконний, а укладені договори оренди та суборенди ? визнанню недійсними зі скасуванням їх державної реєстрації та поверненням ОСОБА_24 земельної ділянки.

4. Господарський суд Харківської області рішенням від 12.02.2020 визнав вимоги прокурора обґрунтованими, проте в задоволенні позову відмовив з підстав пропуску позивачем позовної давності.

5. Додатковими рішеннями Господарського суду Харківської області від 19.02.2020 відмовлено ФГ «Сухини 2» у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 30 146,00 грн та, відповідно, відмовлено ОСОБА_24 у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 38 000,00 грн.

6. Східний апеляційний господарський суд постановою від 08.07.2020 залишив рішення суду першої інстанції без змін.

7. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2020заяву представника ОСОБА_24 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_24 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

8. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2020заяву представника ФГ «Сухини 2» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на користь ФГ «Сухини 2» 26 146,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

9. Верховний Суд постановою від 15.03.2023 скасував постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2020, додаткові постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020, а справу направив на новий розгляд до місцевого господарського суду.

10. Під час нового розгляду справи Господарський суд Харківської області рішенням від 17.10.2023 відмовив у задоволенні позову. Рішення мотивував так.

11. Позовні вимоги, заявлені до ГУ Держгеокадастру, а саме про визнання незаконним та скасування його наказу, не підлягають задоволенню з огляду на те, що прокурор, який діє в інтересах держави, неправомірно заявив позовні вимоги до ГУ Держгеокадастру, яке є органом держави.

12. Позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 27.04.2016, а відтак і укладеного на його підставі договору суборенди землі від 21.03.2017 задоволенню не підлягають, оскільки такі правочини є нікчемними в силу положень частин першої та другої статті 228 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України).

13. Позовна вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_24 повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465, є негаторним позовом, позовна давність до вимог якого не застосовується. Проте зазначена вимога задоволенню не підлягає з огляду на таке:

? з 29.01.2021 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради;

? відповідно до позовних вимог прокурор просить повернути земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0465 державі, яка не є власником цієї земельної ділянки;

? після отримання земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0465, площею 15,0000 га ОСОБА_24 створила ФГ «Сухини 2», яке стало землекористувачем спірної земельної ділянки, набувши прав та обов`язків орендаря;

? вказана позовна вимога заявлена до неналежного відповідача, а тому немає правових підстав для її задоволення.

14. Позовні вимоги про скасування рішень про реєстрацію прав оренди та суборенди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень задоволенню не підлягають як такі, що не є належним способом захисту.

15. Східний апеляційний господарський суд постановою від 08.10.2024 змінив мотивувальну частину рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2023, виклавши її в редакції своєї постанови. Резолютивну частину рішення залишив без змін.

16. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про нікчемність договору оренди землі від 27.04.2016, оскільки вказаний правочин є оспорюваним з огляду на те, що наказ ГУ Держгеокадастру № 1149-СГ був виданий 19.02.2016, тобто до набрання чинності Закону № 1012-VIII «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів».

17. При цьому апеляційний суд відмовив у задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 27.04.2016, який укладений між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_24 з підстав спливу позовної давності та відсутності поважних причин пропуску такого строку.

18. Стосовно вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав оренди та суборенди апеляційний суд дійшов висновку, що вони є похідними від вимог про визнання договорів недійсними. Окрім того, апеляційний суд зазначив, що вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є належним способом захисту права або інтересу позивача, оскільки таке рішення вичерпує свою дію в момент цієї реєстрації, що є підставою для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог.

19. Мотивуючи відмову в задоволенні позову в частині вимоги про зобов`язання ОСОБА_24 повернути державі спірну земельну ділянку, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позовна вимога про визнання недійсним договору оренди є такою, що не підлягає задоволенню, то в такому випадку немає і підстав для застосування реституції.

20. Крім того, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_24 є неналежним відповідачем за вимогою про повернення державі спірної земельної ділянки.

21. Стосовно висновку місцевого господарського суду про те, що з 29.01.2021 право власності на спірну земельну ділянку перейшло до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради і в цьому випадку позов заявлено не в інтересах власника земельних ділянок, суд апеляційної інстанції з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, зазначив, що той факт, що під час розгляду та вирішення справи внаслідок змін у чинному законодавстві інтерес у поверненні спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави, задоволення позову в разі його обґрунтованості та виконання судового рішення в частині повернення земельної ділянки на користь належного суб`єкта (територіальної громади). Однак зазначене не впливає на ті обставини, що вказана позовна вимога про повернення земельної ділянки заявлена до неналежного відповідача.

22. Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2023 в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсними договору оренди землі від 27.04.2016, укладеного між ГУ правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 Держгеокадастру та ОСОБА_24 , щодо оренди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465, договору суборенди землі від 21.03.2017, укладеного між ОСОБА_24 та ФГ «Сухини 2», щодо суборенди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465, зобов`язання ОСОБА_24 повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити:

? визнати недійсним договір оренди землі від 27.04.2016, який укладений між ГУ Держгеокадастру та ОСОБА_24 , щодо оренди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465;

? визнати недійсними договір суборенди землі від 21.03.2017, який укладений між ОСОБА_24 та СГ «Сухини 2», щодо суборенди земельної ділянки площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465;

? зобов`язати ОСОБА_24 повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанції не оскаржуються.

23. Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду з підстав пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні застосував статтю 131-1 Конституції України, статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», статтю 4 ГПК України без урахування висновку щодо застосування цих норм, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, а також оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував:

? статтю 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статтю 228 ЦК України без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 922/1832/19, від 10.01.2024 у справі № 922/1130/23, від 16.01.2024 у справі № 615/986/20;

? статтю 391 ЦК України без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 607/15489/15-ц, від 11.01.2023 у справі № 924/820/21, від 09.08.2023 у справі № 922/1832/19;

? статті 14, 73, 74, частину першу та пункти 4, 5 частини третьої статті 162, частину першу статті 237 ГПК України стосовно принципу jura novit curia («суд знає закони») без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 685/1008/20.

24. Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 26.11.2024 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2023 у справі № 922/2185/19.

25. Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 12.02.2025 передав справу № 922/2185/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 302 ГПК України, оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити шляхом уточнення від висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 633/408/18.

Мотиви для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

26. Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив таке .

27. Предметом спору в цій справі є, зокрема, позовна вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_24 повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465.

28. На момент звернення прокурора з позовною заявою спірна земельна ділянка перебувала в державній власності. Проте 29.01.2021 (під час розгляду справи) право власності на спірну земельну ділянку перейшло від держави до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради.

29. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог прокурора повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0465 державі, суд першої інстанцій виходив з того, що в цьому випадку позов заявлено не в інтересах власника земельних ділянок.

30. Натомість апеляційний суд дійшов висновку про правомірність звернення прокурора з цим позовом в інтересах держави, незважаючи на факт вибуття спірної земельної ділянки з державної власності, послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 10.23 постанови від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, згідно з якими: за наявності суспільного інтересу в поверненні спірної земельної ділянки прокурор мав обов`язок звернутися до суду для захисту відповідних публічних інтересів. Той факт, що під час розгляду та вирішення справи внаслідок змін у чинному законодавстві інтерес у поверненні спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави, задоволення позову в разі його обґрунтованості та для виконання судового рішення у частині повернення земельної ділянки на користь належного суб`єкта (територіальної громади).

31. З огляду на зазначене Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що такий висновок потребує уточнення щодо можливості продовження представництва прокурором інтересів держави в разі зміни під час розгляду справи власника земельної ділянки, яка підлягає поверненню (витребуванню).

32. Крім того, як убачається з матеріалів справи, прокурор у справі, що розглядається, звернувся до суду з позовом в інтересах держави як самостійний позивач.

33. У позовній заяві прокурор указав, що інтереси держави порушено внаслідок прийняття органом державної влади, наділеним повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, незаконного наказу. Прокурор зауважив, що оскільки саме цей орган (ГУ Держгеокадастру) допустив порушення інтересів у спірних правовідносинах, то він не є органом, який може здійснювати захист інтересів держави у тих самих відносинах, тобто звернутися до суду з відповідним позовом.

34. Водночас із 29.01.2021 право власності на спірну земельну ділянку перейшло до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради, внаслідок чого право на повернення (витребування) цієї земельної ділянки отримала певна територіальна громада, яка і має набути статусу позивача у цій справі як правонаступниця держави.

35. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

36. Таким чином, якщо під час розгляду справи суд установить, що право власності на земельну ділянку, яке, за твердженням прокурора, належало державі, перейшло від держави до територіальної громади, то суд має за власною ініціативою залучити до участі у справі правонаступника позивача ? територіальну громаду (в особі відповідного органу місцевого самоврядування).

37. За наведеного у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 підходу позиція органу місцевого самоврядування ? територіальної громади, яка набула права власності на спірну земельну ділянку та могла б відповідно бути позивачем у справі, залишається нез`ясованою, а сам орган місцевого самоврядування фактично позбавляється права на доступ до суду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), зокрема на надання доказів і власних міркувань щодо вирішення спору.

38. Відповідно участь Богодухівської міської ради у цій справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не в статусі позивача не відповідає як інтересам держави, так і інтересам територіальної громади як власника спірної земельної ділянки.

39. На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, наведене свідчить про необхідність уточнення підходу Великої Палати Верховного Суду, за яким отримання певною територіальною громадою права на повернення (витребування) спірної земельної ділянки не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави в суді не в особі такої територіальної громади, а також без надання відповідній територіальній громаді статусу позивача.

40. Виходячи з викладеного Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, шляхом уточнення та сформулювати висновок такого змісту: у разі встановлення судом, що під час розгляду позову прокурора, поданого ним як самостійним позивачем або в інтересах держави в особі уповноваженого органу, внаслідок змін у чинному законодавстві право на витребування спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, суд повинен за власною ініціативою залучити до участі у справі правонаступника позивача ? територіальну громаду (в особі відповідного органу місцевого самоврядування). При цьому оскільки прокурор зобов`язаний дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», саме до звернення до суду, а не після порушення провадження у справі, таке залучення до участі у справі правонаступника позивача ? територіальної громади не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування.

41. Крім того, Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду зазначає, що такий підхід, серед іншого, надасть можливість зняти суперечність між висновками, сформульованими у пункті 10.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (той факт, що під час розгляду та вирішення справи внаслідок змін у чинному законодавстві інтерес у поверненні спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави, задоволення позову в разі його обґрунтованості та для виконання судового рішення у частині повернення земельної ділянки на користь належного суб`єкта ? територіальної громади) та висновком, викладеним у пункті 4 резолютивної частини зазначеної постанови (відповідно до якого вирішено витребувати з володіння належного відповідача земельну ділянку на користь держави).

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу

42. Згідно із частиною четвертою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

43. З наведеної норми права слідує, що Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку, якщо касаційний суд вважає за потрібне відступити від висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

44. Відповідно до пунктів 25?27, 32, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) для цілей застосування приписів процесуальних законів подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

45. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

46. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, потрібним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

47. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це потрібно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за потреби, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, ? також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

48. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність потрібно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

49. Обґрунтовуючи передбачену частиною четвертою статті 302 ГПК України підставу передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказує на необхідність відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18.

50. Так, у справі № 633/408/18 прокурор звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру в Харківській області та до фізичної особи, яка набула право власності на спірну земельну ділянку, з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію прав, зобов`язання повернути земельну ділянку.

51. Вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 04.05.2016 № 3620-СГ передано громадянину - члену Фермерського господарства «Олта-А» у власність для ведення фермерського господарства земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Борщівської сільської ради.

52. Суди встановили, що ГУ Держгеокадастру в Харківській області, передаючи у власність фізичній особі для ведення фермерського господарства земельну ділянку в розмірі частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на підставі спрощеної процедури, без проведення земельних торгів, не пересвідчилось у його спроможності вести фермерське господарство, тобто самостійно виробляти (вирощувати) товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією, відповідно до задекларованої в заяві мети, не перевірило, чи не є така заява штучним створенням фермерського господарства з метою спрощеного, пільгового отримання земельної ділянки для використання її іншими суб`єктами господарювання в обхід передбаченої законом процедури - проведення прилюдних торгів.

53. З огляду на зазначене суди дійшли висновку про те, що передача спірної земельної ділянки у власність фізичної особи з подальшою реєстрацією за нею права власності є незаконними.

54. Ураховуючи протиправність дій відповідачів, прокурор, зокрема, просив зобов`язати фізичну особу (власника земельної ділянки) повернути у відання держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку площею 4,6902 га (кадастровий номер :02:001:1071).

55. Велика Палата Верховного Суду у справі № 633/408/18 зазначила: «Виходячи з мети позову, який заявив прокурор, і його обґрунтування, вимогу зобов`язати ОСОБА_1 повернути у відання держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку площею 4,6902 га (кадастровий номер :02:001:1071) слід розуміти як вимогу про витребування цієї ділянки з володіння ОСОБА_1 на користь власника. Зміни під час провадження у справі в адміністративно-територіальному устрої та перехід права розпорядження певними земельними ділянками від держави до територіальної громади не впливають на можливість задоволення цього позову та виконання рішення суду на користь належного суб`єкта (територіальної громади)».

56. Натомість у справі № 922/2185/19, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, спірна земельна ділянка площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465, яка перебуває у державній власності, передана в оренду ОСОБА_24 27.04.2016, і така передача, за твердженням прокурора, відбулася з порушенням норм земельного законодавства, а саме поза конкурентною процедурою земельних торгів.

57. Суди встановили, що спірна земельна ділянка площею 15,0000 га, кадастровий номер :01:002:0465, була передана в комунальну власність Богодухівської міської ради Харківської області на підставі Закону України від 06.09.2012 № 5245- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Закону України від 28.04.2021 № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.12.2020 № 42-ОТГ та акта приймання-передачі земельних ділянок від 29.01.2021.

58. Тобто з 29.01.2021 право власності на вказану земельну ділянку перейшло від держави до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради.

59. Отже, у справі № 633/408/18 прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом, у якому, зокрема, просив витребувати на користь держави земельну ділянку, яка перебуває у власності відповідача.

60. Оскільки спірна земельна ділянка була незаконно набута на праві власності, то є неможливою її передача до комунальної власності в порядку, встановленому законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», без попереднього витребування земельної ділянки з володіння відповідача на користь держави, про що й було зазначено у резолютивній частині постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18.

61. У пункті 10.23 постанови від 20.06.2023 у справі №633/408/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що під час розгляду та вирішення справи внаслідок змін у чинному законодавстві інтерес у поверненні спірної земельної ділянки отримала певна територіальна громада, і це не є перешкодою для продовження представництва прокурором інтересів держави.

62. Натомість у справі № 922/2185/19 прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом, у якому, зокрема, просив повернути державі земельну ділянку, передану в користування відповідачеві на підставі договору оренди. Право власності на спірну земельну ділянку з 29.01.2021 перейшло до територіальної громади в особі Богодухівської міської ради в порядку, встановленому законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

63. Отже, під час розгляду справи № 922/2185/19 відбулася зміна власника спірної земельної ділянки (з держави на територіальну громаду), а прокурор звернувся з позовом про повернення земельної ділянки відповідачем, якому земельну ділянку надано в користування на підставі договору оренди.

64. Крім того, у суду під час розгляду справи № 633/408/18 не було підстав для застосування статті 52 ГПК України, на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

65. Наведені вище обставини свідчить про те, що правовідносини у справі № 633/408/18 та у справі № 922/2185/19 не є подібними.

66. Таким чином, визначена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду правова підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачена частиною четвертою статті 302 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

Висновки Великої Палати Верховного Суду

67. Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

68. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд та повернення справи Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарськогосудудля розгляду.

Керуючись статтями 233 - 235, 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 922/2185/19 за позовом заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до ОСОБА_24 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Сільськогосподарського фермерського господарства «Сухини 2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Богодухівська міська рада, про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2023 повернути Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду.

Ухвала у справі № 922/2185/19 набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Ткач
Судді:О. О. Банасько О. В. Кривенда
Ю. Л. Власов М. В. Мазур
І. А. Воробйова С. Ю. Мартєв
М. І. Гриців К. М. Пільков
О. А. Губська С. О. Погрібний
Ж. М. Єленіна О. В. Ступак
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук
В. В. Король В. Ю. Уркевич
С. І. Кравченко Н. В. Шевцова