номер провадження справи 14/3/18-16/12/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.04.2025 Справа № 908/314/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А., за участі секретаря судового засідання Петруніної С.О., розглянувши подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; 01001, Україна, м.Київ, вул.Городецького, буд. 13) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи, подане у справі № 908/314/18, матеріали справи № 908/314/18

Кредитори:

1. Приватне акціонерне товариство Завод напівпровідників (69600, м.Запоріжжя, вул. Теплична, 16, ; ліквідатор - арбітражний керуючий Дейнегіна Катерина Миколаївна, 03049, м. Київ-49, а/с - 53)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю Інтер-Контакт (01004, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 16, ; поштова адреса: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69)

3. Акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, )

Банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю СІ-Інвест, 69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 63-А,

Ліквідатор - арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович (адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 88, а/с 210)

про банкрутство

У відсутність учасників

УСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області (суддя Ніколаєнко Р.А.) перебувала справа № 908/314/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю СІ-Інвест.

В рамках вказаної справи суд отримав подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; 01001, Україна, м.Київ, вул.Городецького, буд. 13) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, відповідно по Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства подання передано на розгляд судді Ніколаєнку Р.А., у провадженні якого перебувала справа №908/314/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю СІ-Інвест.

Водночас, враховуючи тимчасову непрацездатність судді Ніколаєнка Р.А. з 31.03.2025 по 04.04.2025, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025, вищезазначене подання розподілено судді Юлдашеву О.О.

Ухвалою від 31.03.2025 у справі № 908/314/18 суд подання прийняв та призначив до розгляду в судовому засіданні на 10.04.2025 о 12.15 год.

Ухвалою від 09.04.2025, враховуючи вихід судді Ніколаєнка Р.А. з лікарняного, Господарський суд Запорізької області у складі судді Юлдашева О.О. передав подання за підсудністю до Господарського суду Запорізької області для розгляду в межах справи №908/314/18 про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю СІ-Інвест, яка перебувала в провадженні судді Ніколаєнка Р.А.

За протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 09.04.2025 розгляд подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни визначено судді Ніколаєнку Р.А.

З урахуванням викладених вище обставин, ухвалою від 09.04.2025 у справі № 908/314/18 Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни прийняв та призначив до розгляду в судовому засіданні на 10.04.2025, 12.15 - на ті самі день та час, на які призначалось засідання іншим складом суду та про які повідомлені відповідні учасники, в т.ч. ВПВР ДВС МЮУ, керівник ТОВ Гірничодобувна компанія Полімікт Калініченко Л.П., виконавець.

В засідання будь-хто не з`явився (виконавець, учасники в засідання не викликались), фіксація судового засідання технічним засобом згідно з ч.3 ст.222 ГПК України не здійснювалась.

Від ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» - стягувача у виконавчому провадженні суд отримав заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи (б/н від 01.04.2025), у якому розгляд подання у справі № 908/314/18 ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» просить здійснити за відсутності його представника. Заявлення суд прийняв.

У поданні старший державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), до виконання нею зобов`язань згідно виконавчого провадження № 69307485 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/314/18, виданого 02.06.2022.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у згаданій заяві, крім заявлення про розгляд подання за відсутності його представника, просить подання задовольнити як правомірне та обґрунтоване, вважає, що задоволення подання позитивно сприятиме у виконанні рішення суду в межах виконавчого провадження №69307485 щодо примусового виконання судового наказу Господарського суду Запорізької області від 02.06.2022 по справі № 908/314/18.

За наслідками засідання 10.04.2025 суд подання розглянув по суті.

Зазначається, що в межах справи про банкрутство ТОВ «СІ-Інвест» господарський суд розглянув заяву ліквідатора ТОВ «СІ-Інвест» арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «СІ-Інвест» у зв`язку із доведенням до банкрутства на колишніх учасників та керівників боржника, а саме: 1) ТОВ «Виробнича фірма «Єврокомплекс» (учасник), 2) ТОВ «Предіум-Інвест» (учасник), 3) ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» (учасник), 4) ТОВ «Інвестиційна компанія «Житомир-Капіталбуд» (учасник), 5) ТОВ «Сілікон» (учасник), 6) ОСОБА_2 (учасник), 7) ОСОБА_3 (керівник), 8) ОСОБА_4 (учасник, керівник).

За результатами розгляду ухвалою від 27.09.2021 у справі № 908/314/18 суд заяву задовольнив, ухвалив покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника ТОВ СІ-Інвест у розмірі 220365917,16 грн у зв`язку з доведенням ТОВ СІ-Інвест до банкрутства на згаданих осіб, за винятком ТОВ «Сілікон», у відношенні якого ухвалою від 17.05.2021 провадження було закрито.

За наслідками апеляційного перегляду Центральний апеляційний господарський суд постановою від 31.01.2022 у справі № 908/314/18 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 908/314/18), ухвалу від 27.09.2021 у цій справі скасував в частині покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_2 . В іншій частині ухвала Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі №908/314/18 залишена без змін.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 та ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі №908/314/18 Господарський суд Запорізької області 02.06.2022 видав шість наказів про солідарне стягнення заборгованості на користь ТОВ СІ-Інвест з солідарних боржників - ТОВ Виробнича фірма Єврокомплекс; ТОВ Предіум-Інвест; ТОВ Гірничодобувна компанія Полімікт; ТОВ Інвестиційна компанія Житомир-Капіталбуд; ОСОБА_4 ; ОСОБА_3 .

ТОВ Компанія Ніко-Тайс звернулося до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) у справі №908/314/18 під час примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі №908/314/18 із врахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 у справі №908/314/18.

Ухвалою від 15.03.2023 суд заяву ТОВ Компанія Ніко-Тайс про заміну сторони (стягувача) у справі №908/314/18 під час примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі №908/314/18 із врахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 у справі №908/314/18 задовольнив. Замінив сторону (стягувача у виконавчому провадженні) у справі №908/314/18 під час примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі №908/314/18 із врахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 у справі №908/314/18 - Товариство з обмеженою відповідальністю СІ-Інвест (69041, м.Запоріжжя, вул.Сергія Синенка, 63-А, ) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315; код ЄДРПОУ 38039872).

Матеріалами подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни (далі державний виконавець, державний виконавець Лазарева А.І.) підтверджується, що постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Мін`юсту України Савки Л.О. від 28.06.2022 було відкрито виконавче провадження № 69307485 з примусового виконання наказу № 908/314/18, виданого 02.06.2022 Господарським судом Запорізької області, про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» (01010, м. Київ, вул. Московська, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-Інвест» (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 63-А, ) 220 365 917,16 грн у якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-Інвест».

Постановами від 29.06.2022 ВП № 69307485 накладено арешт на грошові кошти на рахунках боржника, на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Постановою від 04.09.2023 ВП № 69307485 на підставі згаданої вище ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/314/18 замінено сторону (стягувача у виконавчому провадженні) - ТОВ « СІ-Інвест» на правонаступника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» ().

В ході здійснення виконавчого провадження 69307485 вчинялися виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» та виявлення його активів, направлялися відповідні запити та отриманою інформацією з`ясовано наступне:

- Східне міжрегіональне управління державної служби України з питань праці повідомило, що реєстраційні дії з реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, за боржником Управлінням не здійснювались (відповідь від 25.10.2023);

- РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві повідомило, що транспортні засоби за боржником не реєструвались (відповідь від 25.10.2023);

- Державна інспекція архітектури та містобудування України повідомила про відсутність виданих боржнику ліцензій (відповідь від 08.12.2023);

- Державна податкова служба України повідомила, що боржник протягом 2022-2023 років не подавав фінансову звітність (відповідь від 09.11.2023);

- за довідкою про власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств серед власників цінних пекарів боржник не значиться (станом на червень 2023 року);

- згідно з відповіддю Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві сільськогосподарська техніка, машини та механізми в Головному управлінні за боржником не зареєстровані (відповідь від 27.10.2023);

- за інформацією ДП «Держреєстри України» боржник не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерна та зерна, прийнятого на зберігання (відповідь від 06.06.2024);

- за відомостями Управління підтримання льотної придатності Державіаслужби України повітряні судна за боржником не зареєстровані (відповідь від 19.06.2024);

- згідно з інформацією ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» зареєстрованих за божником об`єктів інтелектуальної власності не виявлено (відповідь від 15.06.2024);

- за повідомленням Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України відомості щодо зареєстрованих суден, власником або судновласником яких є боржник, у відповідних реєстрах відсутні (відповідь від 19.08.2024);

- згідно з відповіддю на запит до МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровані (відповідь від 13.07.2024);

- згідно з відповіддю на запит до ДФС України інформація про номери рахунків, що відкриті у банках та інших фінансових установах боржником, до ДФС не надходила (відповідь від 25.07.2024);

- за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта боржника на все невизначене нерухоме майно боржника накладено арешт на підставі постанови ВПВР Департаменту ДВС Мін`юсту України від 29.06.2022 ВП № 69307485, однак при цьому інформація про реєстрацію за боржником нерухомого майна на праві власності чи на підставі будь-яких інших речових прав відсутня (інформація станом на 26.03.2025).

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником боржника - юридичної особи ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» з 01.01.2014 та по цей час є Калініченко Любов Павлівна.

Державний виконавець Лазарева А.І. пояснила та підтвердила наданими доказами, що нею на адресу боржника ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» був направлений виклик державного виконавця вих.№ 69307485/12-20.1 від 09.12.2024, яким зобов`язано керівника цього Товариства з`явитись до виконавця 24.12.2024 за адресою: 01601, м.Київ, вул.Січових Стрільців 73 з питань сплати боргу за виконавчим документом наказом Господарського суду Запорізької області від 02.06.2022 по справі № 908/314/18 або надання підтверджуючих документів про сплату. Одночасно державним виконавцем було зобов`язано надати:

- пояснення керівника або іншої уповноваженої особи за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання;

- достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів;

- достовірні відомості про наявність готівки в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах;

- достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право;

- достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них;

- достовірні відомості про майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу;

- достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів.

Керівник боржника на виклик державного виконавця не з`явилася, про що державний виконавець склала акт від 25.12.2024 ВП № 69307485, докази виконання інших вимог виконавця також відсутні, поштове відправлення з викликом державного виконавця повернуто поштою за закінченням терміну зберігання.

Те ж саме стосується повторного виклику державного виконавця вих.№ 69307485/12-20.1 від 09.12.2024 про зобов`язання керівника боржника з`явитись 25.02.2025 (акт державного виконавця від 26.02.2025 ВП № 69307485).

Запитаною та отриманою інформацією Державної міграційної служби України державний виконавець з`ясувала, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (керівника боржника), оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 09.06.2015 органом видачі 8030, та другий діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий 22.03.2024 органом видачі 8018.

Державний виконавець зверталась із запитами до Державної прикордонної служби України щодо отримання інформації стосовно перетинання державного кордону України керівником ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» ОСОБА_1 .

За інформацією Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (відповіді від 03.12.2024, від 20.03.2025), у періоді з жовтня 2023 по березень 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала кордон України.

За змістом подання державний виконавець підсумовує, що станом на момент подачі подання відсутні докази того, що керівник боржника - юридичної особи Калініченко Любов Павлівна вчиняла будь-які дії щодо виконання судового рішення, разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду хоч в будь-якій їх частині. Зазначене свідчить про свідоме ухилення керівника боржника юридичної особи Калініченко Л.П. від виконання рішення суду. Державний виконавець вважає, що така крайня міра примусового заходу як обмеження у праві виїзду за межі України змусить керівника боржника - юридичної особи виконати свої зобов`язання за судовим рішенням, іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство не містить, а тому, з метою виконання судового рішення, виконавець вважає за необхідне застосувати до керівника боржника - юридичної особи таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за кордон.

У частині 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права виконавців під час здійснення виконавчого провадження та у пункті 19 передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з нормативними положеннями ст.337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення (ч.1). Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч.2). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4).

Доцільно зазначити, що безпосередньо стаття 337 ГПК України передбачає застосування такого заходу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у відношенні боржника фізичної особи та не передбачає вжиття такого заходу до керівника боржника юридичної особи.

В той же час, Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.

Відтак, якщо спеціальною нормою права (у даному випадку пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження») передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Такі правові висновки наведені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 910/8130/17.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», цей Закон також визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Адже, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. Саме це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти). Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Наряду з цим виконавець має довести повноту вчинення виконавчих дій, оскільки тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України суд застосовує як виключний захід.

Як вже згадувалось, права виконавців під час здійснення виконавчого провадження визначені у ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, доцільно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За змістом ч.5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно (ч.5). У разі якщо на зазначене у частині п`ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер`єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві (ч.6).

Згідно з положеннями ч.1 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Про вчинені державним виконавцем заходи, які підтверджуються матеріалами подання, наведено вище і, слід визнати, надані матеріали не свідчать про вжиття державним виконавцем вичерпних заходів в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, крім того, отримана у виконавчому провадженні інформація здебільш є застарілою.

Так, відсутні докази виходу державного виконавця за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника для виявлення, опису та оцінки майна з метою наступної реалізації в рахунок задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні.

Не надані докази самостійного отримання приватним виконавцем відомостей щодо наявності у боржника майна та майнових прав з усіх відповідних реєстрів прав та усіх можливих джерел (в т.ч. від дозвільних, реєстраційних органів), вжиті заходи є обмеженими.

Також відсутні докази вжиття самостійних заходів до отримання інформації задля встановлення осіб, які мають заборгованість перед боржником, на яку можна звернути стягнення.

Щодо ненадання, незважаючи на вимоги державного виконавця до боржника та його керівника, запитаних документів та достовірних відомостей щодо майнового стану, суд зазначає, що за неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст.188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак зазначене не може бути підставою для застосування до такого виключного заходу забезпечення виконання рішення як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності інших обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Стосовно неявки керівника ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» на виклик державного виконавця слід зазначити, що у п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадженні», у якому передбачено право виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, також передбачено, що у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Доказів звернення державного виконавця до суду щодо застосування до керівника боржника за наказом у справі №908/314/18 приводу матеріали подання не містять.

Державний виконавець у поданні робить стверджувальний висновок про свідоме ухилення керівника боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення, внаслідок чого не можна не звернути увагу на положення ч.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» якими передбачено, що за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно суд акцентує, що за вимогами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За вимогами ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах подання державного виконавця відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що саме за рахунок якихось умисних розпорядчих чи інших дій/бездіяльності керівника не є можливим виконання/часткове виконання судового рішення.

Сама собою відсутність майна чи грошових коштів однозначно не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Наряду з наведеним суд звертає увагу, що за змістом ст.337 ГПК України застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою покаранням за невиконання рішення, а лише має на меті, як виключний захід, забезпечити виконання судового рішення.

Відтак, звертаючись до суду з поданням, виконавець повинен довести яким чином обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить виконання судового рішення.

Однак, в даному випадку державний виконавець не обґрунтувала і не подала доказів, з яких можливо встановити, що обмеження керівника боржника у виїзді за кордон якимось чином вплине на виконання судового рішення.

При цьому звертається увага, що за приписом ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями (ч.1). Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном (ч.2).

Одночасно звертається увага, що відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Суд додатково зауважує державному виконавцю, що обмеження у праві виїзду є виключним заходом, який може бути застосований судом саме за наявності обставин, які б достеменно вказували на протиправність дій певної особи, якими нівелюються можливість виконання судового рішення як завершальної стадії правозахисної функції держави. Ці обставини мають бути доведені належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладених вище обставин та згаданих доказів слід визнати, що задоволення у даному випадку подання з підстав, зазначених державним виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено та гарантовано Конституцією України, така вимога є невиправданою та непропорційною заявленій приватним виконавцем у поданні меті з огляду, до того ж, й на те, що наразі в Україні триває воєнний стан, який введений згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та неодноразово продовжувався.

Встановлення за таких сьогоденних обставин ОСОБА_1 обмежень у праві виїзду за кордон, крім іншого, суперечитиме у відповідній частині ст.3 Конституції України, за приписами якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зі змісту подання державного виконавця та представлених матеріалів не вбачається, що саме такий захід як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» Калініченко Л.П. буде ефективним заходом для виконання судового рішення у даній справі і не порушить визначене статтю 33 Конституції України право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Висновки державного виконавця, покладені у підставу подання, відображені за текстом вище, є лише будь-чим не підкріпленими твердженнями.

Відображені в описовій частині даної ухвали доводи ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (стягувача у виконавчому провадженні), яким подання державного виконавця підтримане, спростовуються викладеним вище.

Суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування виключного заходу забезпечення виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Калініченко Л.П., у зв`язку з чим подання державного виконавця Лазаревої А.І. про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника ТОВ «Гірничодобувна компанія «Полімікт» Калініченко Л.П. залишив без задоволення.

Керуючись ст.2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 232 235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» Калініченко Любові Павлівни залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати старшому державному виконавцю, ВПВР ДВС МЮУ до кабінетів Електронного суду, ТОВ Гірничодобувна компанія Полімікт (керівнику Калініченко Л.П.) - поштою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до ст.235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.04.2025.

Суддя Р.А.Ніколаєнко