ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

03 квітня 2025 р. м. Ужгород Справа №907/789/24

За позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ШБУ 77, м. Бровари Київської області

до відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, м. Київ

про стягнення 82 215,80 грн, у тому числі 78 715,80 грн завданої шкоди та 3500 грн витрат на проведення незалежної оцінки майна,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Мацнєва О.В.

представники:

Позивача

Відповідача не з`явився

Третьої особи не з`явилася

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, м. Київ про стягнення 82 215,80 грн, у тому числі 78 715,80 грн завданої шкоди та 3500 грн витрат на проведення незалежної оцінки майна.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.10.2024 відкрито провадження у справі №907/789/24 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.11.2024. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачу відповіді на відзив в порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Ухвалами суду від 05.11.2024 та 03.12.2024 підготовчі засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 06.02.2025 до участі у справі №907/789/24 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю ШБУ 77, м. Бровари Київської області; підготовче засідання відкладено на 06.03.2025. Встановлено залученій третій особі строк на подання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову до 03.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.03.2025 закрито підготовче провадження у справі №907/789/24 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.04.2025. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання визнана судом на власний розсуд.

Представник позивача через канцелярію суду подала заяву б/н від 03.04.2025 (вх. №02.3.1-02/3200/25 від 03.04.2025), за змістом якої просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач та третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи по суті, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 06.03.2025 явка учасників справи в судове засідання 03.04.2025 була визнана судом на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача, відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

В обґрунтування заявлених позовних вимог у даній справі представник позивача покликається на те, що 14.10.2021 о 12 год. 30 хв. на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів, км 51+200 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого станом на дату означеної події була застрахована у відповідача ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202179059.

Представник позивача вказує, що внаслідок згаданої ДТП було пошкоджено 32 погонні метри металевого транспортного огородження та верхній шар асфальтобетонного покриття; при цьому, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182 від 14.10.2021, водій означеного автомобіля не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати рух, не вибрав безпечну дистанцію, був неуважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з відбійником (дорожнє бар`єрне огородження).

За твердженням представника позивача, автомобільна дорога загального користування державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів проходить, у тому числі, в межах Закарпатської області (зокрема, й ділянка км 51+200), перебуває в оперативному управлінні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (що перейменована зі Служби автомобільних доріг у Закарпатській області відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України №Н123 від 31.03.2023) і обліковується на її балансі.

Із посиланням на приписи ст. 9 Закону України Про автомобільні дороги представник позивача зауважує, що дорожнє бар`єрне огородження та асфальтобетонне покриття, яке знаходиться на ділянці км 51+200 автомобільної дороги загального користування державного значення Н-09 в межах Закарпатської області, обліковується на балансі у складі цієї автомобільної дороги.

За доводами представника позивача, постановою Маневицького районного суду Волинської області від 11.11.2021 у справі №164/1545/21, яка набрала законної сили 22.11.2021, встановлено вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Представник позивача звертає увагу на те, що 19.11.2021 Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулась до відповідача з повідомленням №1420/01.3-07 про настання події, що має ознаки страхової, та заявою про страхове відшкодування, які ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна отримані 01.12.2021.

Надалі, як стверджує представник позивача, у зв`язку із незабезпеченням відповідачем протягом 10 робочих днів із дня отримання повідомлення про настання події, що має ознаки страхової, свого представника на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку і розміру збитків, а також тим, що станом на 29.06.2022 Служба автомобільних доріг у Закарпатській області не отримала інформації про прийняте ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна рішення за повідомленням №1420/01.3-07 від 19.11.2021, позивач надіслав на адресу відповідача претензію про виплату страхового відшкодування.

Представник позивача зазначає, що 29.07.2022 на адресу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області надійшов лист ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна №763-31 від 11.07.2022, яким у задоволенні викладеної у претензії вимоги про сплату страхового відшкодування відмовлено.

За твердженням представника позивача, у зв`язку із незабезпеченням відповідачем явки свого представника на місце настання страхового випадку, позивачем було вжито заходів щодо визначення розміру шкоди самостійно шляхом обрання суб`єкта оціночної діяльності та укладення з ним відповідного Договору на проведення незалежної оцінки майна №1-2006/24 від 20.06.2024.

Представник позивача вказує, що з отриманого на виконання умов вищевказаного Договору висновку про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження дорожньої інфраструктури на автомобільній дорозі державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів, км 51+200, остання станом на дату оцінки (14.10.2021) склала 78 715,80 грн із ПДВ.

Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача завдану шкоду в означеному розмірі, а також, із посиланням на приписи п. 31.1 ст. 31 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суму 3500 грн витрат на проведення незалежної оцінки майна.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю ШБУ 77 письмово висловленої позиції щодо заявленого позову суду не подало.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача через підсистему Електронний суд подала відзив на позовну заяву б/н від 23.10.2024 (вх. №02.3.1-02/8264/24 від 24.10.2024), за змістом якого, серед іншого, вказує на те, що відповідно до рапорту аварійного комісара від 16.02.2022, представник страховика ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна звертався до позивача із проханням надати пошкоджене майно (бар`єрне огородження) для огляду та оцінки, однак, таке на момент огляду було повністю відновлене.

Представник відповідача зазначає, що в розумінні підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підставою для відмови у відшкодуванні є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а відтак, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування через ненадання позивачем пошкодженого бар`єрного огородження для огляду, страховик (відповідач) діяв правомірно та добросовісно.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача через канцелярію суду подав відповідь на відзив №1361/09-09 від 29.10.2024 (вх. №02.3.1-02/8386/24 від 29.10.2024), у якій, зокрема, зазначає про те, що відповідач, у зв`язку із вибірковим правозастосуванням положень ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, залишив поза увагою абз. 2 п. 33.3 ст. 33 вказаного Закону, де передбачено, що особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

На переконання представника позивача, твердження відповідача про те, що ним відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із ненаданням позивачем для огляду пошкодженого майна та його відновленням, повинно бути оцінено критично, позаяк відповідач своєчасно, тобто в межах строку, передбаченого п. 34.2. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не направив свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За доводами представника позивача, з огляду на приписи підп. 33.1.4. п. 33.1. вищевказаного Закону, обов`язок щодо повідомлення страховика про настання ДТП виникає у водія застрахованого транспортного засобу, а не в позивача, водночас у даному випадку останнім надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також, із метою сприяння страховій компанії у розгляді справи та прийнятті рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, сплачено судовий збір за звернення до Маневицького районного суду Волинської області суду для отримання постанови суду про притягнення до відповідальності водія ОСОБА_1 .

У свою чергу, відповідач, як стверджує представник позивача, не надав жодних доказів щодо проведення ним розслідування з метою отримання відповідних відомостей у розумінні пунктів 34.1., 34.2. статті 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас із посиланням на п. 4.4.4. ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди - вимоги до експлуатаційного стану (в редакції, чинній на дату ДТП), представник позивача наголошує, що пошкоджені елементи дорожніх огороджень підлягають відновленню або заміні протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів.

Відтак, на думку представника позивача, порушення пункту 33.3. статті 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо обов`язку зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, протягом 10 робочих днів із дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, з боку позивача відсутнє.

За змістом поданих через підсистему Електронний суд додаткових пояснень б/н від 21.02.2025 (вх. №02.3.1-02/1763/25 від 21.02.2025) представник позивача, серед іншого, вказує на те, що транспортний засіб DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 є автопоїздом та складається із тягача та причепа, а саме: DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 сідловий тягач, Bodex НОМЕР_2 напівпричіп, про що також зазначено у схемі місця ДТП, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182.

Із посиланням на приписи ч. 6 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів представник позивача зазначає, що тягач і причіп, як складові автопоїзда, повинні страхуватися окремо, і в даному випадку такі застраховані у відповідача.

За твердженням представника позивача, в акті огляду бар`єрного огородження та дорожнього покриття, яке було пошкоджено внаслідок ДТП, зазначено причіп BodexKIS3W з номерним знаком НОМЕР_2 у зв`язку з тим, що пошкодження елементів дороги відбулося саме за участю причепа, що підтверджується доданою до протоколу схемою місця ДТП; водночас у відповідності до норм чинного законодавства, позивачем для отримання страхової виплати було вказано Тягач DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

За матеріалами справи судом встановлено, що 14.10.2021 о 12 год. 30 хв. на автомобільній дорозі Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів, км 51+200, що перебуває на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (перейменована зі Служби автомобільних доріг у Закарпатській області відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України №Н123 від 31.03.2023 Деякі питання діяльності Служби автомобільних доріг у Закарпатській області), сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , оформлення якої здійснено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182.

Як вбачається зі змісту означеного протоколу, гр. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати останній, не вибрав безпечної дистанції, не дотримався бокового інтервалу, був неуважним, у результаті чого здійснив зіткнення з відбійником. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Зі схеми місця ДТП, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182, а також наявного в матеріалах справи скріншота з офіційного сайту Моторно-транспортного страхового бюро України судом встановлено, що станом на 14.10.2021 цивільно-правова відповідальність гр. ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу марки DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна (відповідача у справі) за полісом ЕР №202179059.

Водночас згідно з актом огляду бар`єрного огородження та дорожнього покриття по а/д Н-09 км 51+200, яке було пошкоджено внаслідок ДТП (без номера та дати), що складений за участю представників позивача та ТОВ ШБУ-77 (з яким у позивача укладено Договір на закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Закарпатської області згідно Переліку №2 загальною протяжністю 294,8 км №3 від 16.04.2020), 14.10.2021 по автодорозі Н-09 км 51+200 вантажним автомобілем НОМЕР_3 (котрий, за встановлених судом обставин, є напівпричепом складовою транспортного засобу (автопоїзду) DAF XF 105.410 з номерним знаком НОМЕР_1 ) було скоєно ДТП, внаслідок якого пошкоджено 32 метри площі металевого бар`єрного огородження та 2,6 кв.м. верхнього шару покриття.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 11.11.2021 у справі №164/1545/21, яка набрала законної сили 22.11.2021, ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді 850 гривень штрафу.

В зазначеній постанові судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182 від 14.10.2021, ОСОБА_1 14.10.2021 біля 12 год. 30 хв. на 51 км автодороги Мукачево-Рогатин (Н09), керуючи автомобілем DAF XF105.410, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого автомобіль здійснив зіткнення з відбійником, чим порушив п. 2.3 б, 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу із загального журналу робіт з будівництва об`єкта, ТОВ ШБУ 77 22.10.2021 було проведено ремонт пошкодженого металевого бар`єрного огородження на ділянці км 51+200 автомобільної дороги Н-09.

За матеріалами справи судом також встановлено, що 22.11.2021 позивачем засобами поштового зв`язку було надіслано на адресу відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування №1420/01.3-07 від 19.11.2021 з долученими до них, зокрема, оригіналом Калькуляції на заміну пошкодженого бар`єрного огородження та пошкодженого верхнього шару покриття на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів, км 51+200, внаслідок ДТП, яке було скоєно 14.10.2021, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108182, копією схеми місця ДТП, копією акту огляду бар`єрного огородження та дорожнього покриття по а/д Н-09 км 51+200, яке було пошкоджено внаслідок ДТП, копіями фотоматеріалів тощо.

В подальшому, як стверджує позивач, у зв`язку з незабезпеченням страховиком (відповідачем) явки його уповноваженого представника до місця настання страхового випадку для огляду пошкодженого майна (металевого бар`єрного огородження на ділянці км 51+200 автомобільної дороги Н-09) та відсутністю будь-якої інформації щодо прийнятого рішення про сплату страхового відшкодування, Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулася до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна із претензією №556/09-10 від 30.06.2022, в якій просила в добровільному порядку перерахувати суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія №202179059 на платіжні реквізити, вказані у претензії.

У свою чергу, відповідач листом №763-31 від 11.07.2022 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи вказане тим, що відповідно до рапорту аварійного комісара від 16.02.2022, представник страховика звертався до позивача із проханням надати пошкоджене майно (бар`єрне огородження) для огляду та оцінки, однак, таке на момент перевірки було повністю відновлене, що, у свою чергу, унеможливило встановлення відповідачем повного розміру заподіяної шкоди.

За твердженням позивача, відмова Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна у виплаті суми страхового відшкодування є неправомірною та необґрунтованою, позаяк відповідач своєчасно, тобто в межах строку, передбаченого п. 34.2. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не направив свого представника на місце ДТП та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку і розміру збитків; водночас у силу приписів п. 4.4.4. ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди - вимоги до експлуатаційного стану, пошкоджені елементи дорожніх огороджень підлягають відновленню або заміні протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів.

При цьому, як вказує позивач та встановлено судом за матеріалами справи, 20.06.2024 між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області (замовником, позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємцем Белих Ларисою Сергіївною (виконавцем) було укладено Договір на проведення незалежної оцінки майна №1-2006/24 (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по проведенню незалежної оцінки вартості права вимоги відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження майна, а саме: бар?єрного огородження та пошкодження верхнього шару покриття на автомобільній дорозі державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів км 51+200, надалі об?єкт оцінки.

Відповідно до п. 1.2., 1.3. Договору, мета проведення оцінки визначення ринкової вартості права вимоги відшкодування збитків об?єкту оцінки. Результатом надання послуг за даним Договором є Висновок про ринкову вартість об?єкту оцінки у формі Звіту про незалежну оцінку в кількості 2 (два) примірника на паперовому носії.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору визначено, що замовник зобов?язується оплатити виконавцю вартість робіт у сумі: 3500 грн без ПДВ шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок виконавця. Замовник зобов?язується протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання акту прийомки-передавання сплатити на користь виконавця визначену в п. 2.1 Договору оплату.

Оцінка об?єкта проводиться станом на 14.10.2021. Приймання-передача наданих послуг з незалежної оцінки майна здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом підписання акту виконаних робіт (п. 3.1., 3.5. Договору).

На виконання умов Договору №1-2006/24 від 20.06.2024 замовником Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області було сплачено на користь виконавця ФОП Белих Л.С. суму 3500 грн вартості робіт із проведення незалежної оцінки вартості права вимоги відшкодування збитків, свідченням чого є наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №403 від 21.06.2024.

Водночас відповідно до акту виконаних робіт б/н від 25.06.2024, підписаного та скріпленого печатками замовника й виконавця, оцінювач (ФОП Белих Л.С.) виконала незалежну оцінку вартості права вимоги відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження майна, а саме, бар?єрного огородження та пошкодження верхнього шару покриття на автомобільній дорозі державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів км 51+200, яка, згідно з висновком Звіту про оцінку від 25.06.2024, склала суму 78 715,80 грн (із урахуванням ПДВ).

Посилаючись на приписи п. 34.3. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача у примусовому порядку суми 78 715,80 грн шкоди, завданої внаслідок пошкодження елементів дорожньої інфраструктури, а також 3500 грн витрат на проведення незалежної оцінки майна.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За умовами ст. 979 Цивільного кодексу (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України Про страхування (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин №85/96-ВР від 07.03.1996) визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (абз. 3, 4 ст. 4 Закону України Про страхування).

Відповідно до ч. 1, 2 та 16 ст. 9 Закону України Про страхування, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на час виникнення спірних правовідносин у справі були врегульовані Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Згідно абз. 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 22.2. ст. 22 вищевказаного Закону встановлено, що відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до абз. 3 ст. 28 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху.

Пунктом 31.1. статті 31 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Статтею 33 вищевказаного Закону визначено порядок дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема: у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, у тому числі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (підп. 33.1.4. п. 33.1. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Отже саме на водія транспортного засобу, причетного до ДТП, покладено обов`язок вчасно інформувати страховика про настання події, що може бути страховим випадком.

За встановлених судом обставин, у спірних правовідносинах про настання страхового випадку відповідач був повідомлений не своїм страхувальником (водієм ОСОБА_1 , чия цивільно-правова відповідальність станом на дату ДТП (14.10.2021) була застрахована у ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна), а позивачем (шляхом надіслання останнім повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про страхове відшкодування №1420/01.3-07 від 19.11.2021).

За приписами п. 34.1. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2. ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Тобто наведеними вище нормами Закону встановлено порядок та послідовність дій після настання ДТП як водія забезпеченого транспортного засобу, так і страховика.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази дотримання відповідачем вимог ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, проведення розслідування щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, та направлення свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

При цьому, доказів неможливості встановити факт ДТП, причини і обставини її настання та розмір завданих позивачу збитків відповідачем суду також не надано.

В аспекті наведеного суд також відхиляє посилання представника відповідача на приписи п. 33.3. ст. 33 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з огляду, зокрема, на наступне.

Відповідно до п. 33.3. ст. 33 вищевказаного Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У відповідності до п. 4.4.4. ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), пошкоджені елементи дорожніх огороджень підлягають відновленню або заміні протягом 5 діб з моменту виявлення дефектів, а їх пофарбування протягом доби після відновлення.

Крім того, згідно із п. 7.14. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 №54 "Про затвердження Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів", пошкоджені елементи транспортних і пішохідних огорож замінюють новими. Фарбування огорож здійснюють через кожні 2 роки.

За встановлених судом обставин, відновлення пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 14.10.2021, транспортного бар`єрного огородження (відбійника) на ділянці автомобільної дороги державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів км 51+200 здійснено 22.10.2021, що підтверджується витягом із загального журналу робіт з будівництва ТОВ ШБУ 77.

Зазначене свідчить про дотримання позивачем покладеного на нього обов`язку відновлювати або замінювати пошкоджені елементи дорожніх огороджень і узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.04.2018 у справі №910/4790/17.

Відповідно до п. 37.1.3. ст. 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Тобто в зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Таким чином, суд висновує, що відповідач, отримавши повідомлення про ДТП, не був обмежений чи позбавлений можливості встановити обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування (ознайомитися з матеріалами ДТП, здійснити огляд пошкодженого майна, яке зберігалося у його власника тощо).

Водночас відповідачем, за встановлених судом обставин, будь-яких дій із перерахованих вище не вчинено, а, натомість, формально відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, що не узгоджуються із приписами чинного законодавства.

В розумінні положень ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір реальних збитків не може бути меншим від реальної вартості виконаних робіт або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків у повному обсязі.

Як зазначалось судом попередньо, пунктом 31.1. статті 31 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

При цьому, згідно з п. 34.3. ст. 34 вищевказаного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

В даному випадку на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП Белих Л.С. була визначена ринкова вартість права вимоги відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження дорожньої інфраструктури та верхнього шару покриття на автомобільній дорозі державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани Івано-Франківськ Рогатин Бібрка Львів км 51+200, що, згідно з наявним у матеріалах справи Звітом від 25.06.2024, складає суму 78 715,80 грн.

При цьому, вартість проведеної оцінки пошкодженого майна, відповідно до умов укладеного між позивачем та ФОП Белих Л.С. Договору №1-2006/24 від 20.06.2024, становила суму 3500 грн, яка сплачена Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області на користь оцінювача 21.06.2024 на підставі платіжної інструкції №403 з наведеним у ній призначенням платежу відповідного змісту (копія міститься в матеріалах справи).

Відтак, беручи до уваги те, що вищезгаданий звіт суб`єкта оціночної діяльності відповідає критеріям та порядку його складення, які передбачені вимогами законодавства про оцінку майна, враховуючи відсутність у матеріалах справи та ненадання відповідачем доказів на спростування доводів позивача щодо вартості пошкодженого майна, як-то експертного дослідження із визначення розміру матеріальної шкоди, виготовленого на власне замовлення ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна, суд вважає документально доведеними й обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 78 715,80 грн, а також витрат на проведення незалежної оцінки майна в сумі 3500 грн. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а його аргументи не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 2422,40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 130, 191, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, вул. Січових Стрільців, будинок 40, м. Київ, 04053 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 20782312) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області, вул. Собранецька, будинок 39, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 25449824) суму 82 215,80 грн (Вісімдесят дві тисячі двісті п`ятнадцять гривень 80 коп), у тому числі 78 715,80 грн (Сімдесят вісім тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 80 коп) завданої шкоди та 3500 грн (Три тисячі п`ятсот гривень) витрат на проведення незалежної оцінки майна, а також 2422,40 грн (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв`язку з перебуванням судді Пригари Л.І. у відпустці з 10.04.2025 по 11.04.2025 включно, повне рішення складено та підписано 16.04.2025.

Суддя Л.І. Пригара