РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2025Справа № 910/15645/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Горяшко Тетяни Володимирівни

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про відшкодування 72 943,39 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гудима Т.В., ордер серія АЕ № 1332501;

від відповідача: Денисенко Т.В., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Горяшко Тетяна Володимирівна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про відшкодування 72 943,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання робіт з виготовлення проєктно-кошторисної документації № 8-2023/ПР від 15.08.2023, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2014 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.01.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2025 у задоволенні клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено та витребувано у позивача оригінал Акту приймання наданих послуг від 18.09.2023.

20.01.2025 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.02.2025 та зобов`язано сторін надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до заяв по суті спору (для огляду).

24.01.2025 представником відповідача подано письмові пояснення.

29.01.2025 представником відповідача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

03.02.2025 представником позивача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 24.02.2025 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 розгляд справи відкладено на 24.03.2025.

17.03.2025 представником відповідача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 24.03.2025 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання, з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду про надання оригіналів документів, судом оголошено перерву до 07.04.2025.

27.03.2025 представником позивача подано клопотання про долучення оригіналів документів до матеріалів справи.

04.04.2025 представником відповідача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 07.04.2025 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.04.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2023 року між Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» (далі - замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Горяшко Тетяною Володимирівною (далі - виконавець, позивач) укладено Договір про надання робіт з виготовлення проєктно-кошторисної документації № 08-2023/ПР (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується своїми силами та засобами надати роботи з розробки проєктно-кошторисної документації (далі - роботи) згідно Завдання на проєктування (Додаток 1), Місць розташування рекреаційного пункту (Додаток 2) та Наповнення рекреаційного пункту (Додаток 3).

Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3. Договору технічні, економічні та інші вимоги до проєктно-кошторисної документації викладені у Додатках 1-3 до Договору.

Етапи та строки виконання робіт у складі послуг визначаються календарним графіком, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 5).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що результатом надання послуги є: розроблена проєктно-кошторисна документація, документація згідно переліку, наведеному в п. 24 Завдання на проєктування; позитивний експертний звіт для кожного окремого рекреаційного пункту.

Пунктом 24 "Завдання на проєктування типових рекреаційних пунктів в межах лісового фонду філій центального лісового офісу ДП "Ліси України", який є Додатком № 1 до Договору від 15.08.2023 визначено склад і обсяг виконуваних робіт:

24.1. Загальна поснювальна записка;

24.2. Робочі креслення, будівельні робочі креслення відповідно до ДСТУ Б А.2.4-7:2009 та ДСТУ Б А.2.4-4:2009 або чинного регулюючого документу на момент проєктування (в об`ємі достатньому для проведення будівельно-монтажних робіт) (а саме, проте не виключно):

- Ескізний проєкт (ЄП);

- Архітектурно-будівельні рішення (АБ);

- Генеральний план (ГП);

- Проєкт благоустрою території;

- Опалення та вентиляція (ОВ) (за необхідності);

- Електротехнічні рішення (ЕТР) (за необхідності).

24.3. Кошторисна документація.

24.4. Коригування Опису Проєкту (в разі необхідності).

Пунктом 27 "Завдання на проєктування типових рекреаційних пунктів в межах лісового фонду філій центального лісового офісу ДП "Ліси України", який є Додатком № 1 до Договору від 15.08.2023 визначено вимоги щодо надання проєктно-кошторисної документації, зокрема, проєктно-кошторисну документацію надати Замовнику в 4-х примірниках на паперовому носії та в електронному вигляді у форматі *.pdf, *.doc, *.dwg, *.ims.

Отримана за результатами наданих послуг проєктно-кошторисна документація, проєктні рішення є власністю замовника.

Замовник має право використовувати документацію та рішення, отримані за цим Договором без додаткових погоджень та оплати, на власний розсуд, в тому числі при проєктуванні та будівництві подібних об`єктів в якості елементів повторного використання (п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору приймання-передача наданих робіт та документації за результатами наданих робіт оформлюється актами приймання-передачі наданих послуг в розрізі кожного окремого рекреаційного пункту.

Згідно з п. 4.1. Договору вартість робіт визначається згідно з Протоколом погодження договірної ціни, що складений на підставі погодженого сторонами кошторису.

У відповідності до п. 4.2. Договору загальна вартість робіт за цим Договором становить 49 500,00 грн.

За умовами п. 4.5. Договору замовник зобов`язаний оплатити на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у Договорі, 100% вартості послуг протягом 10 робочих днів з моменту прийняття наданих послуг за Актом приймання-передачі.

Пунктом 5.2.2. Договору узгоджено, що замовник зобов`язаний здійснювати приймання належним чином наданих послуг та їх оплату, обумовлену Договором.

Згідно з п. 7.5. Договору за порушення замовником строків оплати вартості послуг, встановлених умовами Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочення платежу.

Як стверджує позивач за результатами виконання умов Договору, сторонами без заперечень та зауважень складено та підписано Акт приймання наданих послуг від 18.09.2023 на суму 49 500,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату виконаних робіт не здійснив, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 49 500,00 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 6 265,37 грн. та пеню в розмірі 17 178,02 грн.

Відповідач в свою чергу, у відзиві на позовну заяву зазначає, що Акт приймання наданих послуг за договором наданий до суду позивачем, не був підписаний уповноваженими посадовими особами ані Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», ані уповноваженими особами його відокремленого підрозділу, яким є Філія «Новомосковське лісове господарство» в особі директора філії Ялового Петра Олександровича, і не міг бути підписаним, тим паче 18.09.2023, оскільки роботи, згідно укладеного договору ФОП Горяшко Т.В. не були виконані в строк вказаний в Договорі та навіть не виконані до сьогодні, оскільки ані актів виконаних робіт, ані рахунків на сплату, ані самої проєктно-кошторисної документації, що є предметом Договору до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від ФОП Горяшко Т.В. не надходило. Відповідач також зазначає, що в ході виконання робіт, ФОП Горяшко Т.В. неодноразово спілкувалась з уповноваженою особою управління капітального будівництва ДП «Ліси України» - Короленком О.С., в тому числі і шляхом листування через електронну пошту, яке тривало і в 2024 році, при цьому, надані матеріали не були погоджені уповноваженою особою у зв`язку з наявними недоліками які пропонувалось усунути. Крім того, відповідач зазначає, що станом на 18.12.2024 інформації про наявний позитивний висновок експертизи проєктно-кошторисної документації до ДП «Ліси України» також не надходило.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проєктних робіт, а відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проєктних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проєктну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проєктних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Наведені норми містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Значення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.

З огляду на положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений на замовника.

Як зазначає позивач, за результатами виконання умов Договору, сторонами без заперечень та зауважень складено та підписано Акт приймання наданих послуг від 18.09.2023 на суму 49 500,00 грн.

Відповідач в свою чергу, у відзиві на позовну заяву зазначає, що Акт приймання наданих послуг за договором наданий до суду позивачем, не був підписаний уповноваженими посадовими особами ані Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», ані уповноваженими особами його відокремленого підрозділу, яким є Філія «Новомосковське лісове господарство» в особі директора філії Ялового Петра Олександровича, і не міг бути підписаним, тим паче 18.09.2023, оскільки роботи, згідно укладеного договору ФОП Горяшко Т.В. не були виконані в строк вказаний в Договорі та навіть не виконані до сьогодні, оскільки ані актів виконаних робіт, ані рахунків на сплату, ані самої проєктно-кошторисної документації, що є предметом Договору до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від ФОП Горяшко Т.В. не надходило. Відповідач також зазначає, що в ході виконання робіт, ФОП Горяшко Т.В. неодноразово спілкувалась з уповноваженою особою управління капітального будівництва ДП «Ліси України» - Короленком О.С., в тому числі і шляхом листування через електронну пошту, яке тривало і в 2024 році, при цьому, надані матеріали не були погоджені уповноваженою особою у зв`язку з наявними недоліками які пропонувалось усунути. Крім того, відповідач зазначає, що станом на 18.12.2024 інформації про наявний позитивний висновок експертизи проєктно-кошторисної документації до ДП «Ліси України» також не надходило.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Законодавцем як одну із засад (принципів) господарського судочинства визначено змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ГПК України). Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог (частина третя статті 13 ГПК України).

При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

За змістом ч. 1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ст. 79 ГПК України, а саме: змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив з того, що факти, встановлені в експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання умов Договору та прийняття відповідачем робіт за Договором, позивачем надано копію Акту приймання наданих послуг за договором від 18.09.2023 № 08-2023/ПР місце складання Новомосковськ, дата укладення 18.09.2023 на суму 49 500,00 грн., зі змісту якого вбачається, що означений Акт був складений сторонами у якості Додатку № 4 до Договору, як приклад того, як має виглядати такий Акт, що також вбачається з п. 10.12 Договору, у відповідності до якого невід`ємною частиною цього Договору є Акт приймання наданих послуг.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 08.01.2025 та від 23.01.2025 витребувано у позивача оригінал Акту приймання наданих послуг від 18.09.2023 та оригінали всіх документів по суті спору, доданих до заяв по суті спору (для огляду).

20.01.2025 із заявою про долучення документів та письмових пояснень до матеріалів справи позивачем долучено оригінал Акту приймання наданих послуг від 18.09.2023.

27.03.2025 із заявою про долучення оригіналів документів до матеріалів справи позивачем долучено оригінал Договору № 08-2023/ПР про надання робіт з виготовлення проєктно-кошторисної документації від 15.08.2023, Додаток № 1 до договору "Завдання на проектування типових рекреаційних пунктів в межах лісового фонду філій центрального лісового офісу ДП "Ліси України", Додаток № 2 до договору "Місця розташування рекреаційних пунктів", Додаток № 3 до договору "Наповнення рекреаційних пунктів", Додаток № 5 до договору "Календарний графік виконання робіт з виготовлення проєктно-кошторисної документації", Додаток № 6 до договору "Кошторис (погодження договірної ціни на надання послуг з виготовлення проєктно-кошторисної документації).

Згідно з п. 10.12. Договору № 08-2023/ПР про надання робіт з виготовлення проєктно-кошторисної документації від 15.08.2023 невід`ємними частинами цього Договору є такі додатки:

- Завдання не проєктування;

- Місця розташування рекреаційних пунктів;

- Наповнення рекреаційних пунктів;

- Акт приймання наданих послуг;

- Календарний графік виконання робіт;

- Кошторис (погодження договірної ціни).

Серед наданих на огляд суду оригіналів документів доданих до матеріалів справи оригінал Додатку № 4 до договору "Акт приймання наданих послуг" відсутній.

При цьому, в процесі розгляду справи, судом досліджено наданий позивачем оригінал Акту приймання наданих послуг, та встановлено, що він складений за договором від 18.09.2023 № 08-2023/ПР місце складання Новомосковськ, дата укладення 18.09.2023 на суму 49 500,00 грн., та в правому верхньому куті містить вказівку, що останній є саме Додатком № 4 до Договору від 15.08.2023 № 08-2023/ПР, що спростовує твердження позивача, про належне виконання робіт за Договором та їх прийняття без заперечень та зауважень відповідачем.

Суд також враховує, що за умови відповідності тверджень позивача обставинам правовідносин сторін, у позивача мав би бути у наявності оригінал як самого Додатку № 4 до Договору, яким сторонами узгодили форму та зміст Акту приймання наданих послуг, так і оригінал самого Акту приймання наданих послуг, у відповідності до якого позивачем би було передано, а відповідачем прийнято виконані позивачем роботи, в той час як матеріали справи містять лише видозмінений оригінал Додатку № 4 до Договору, яким позивач намагається створити обставину прийняття відповідачем виконаних робіт за Договором.

Водночас, п. 3.1. Договору сторони узгодили, що приймання-передача наданих робіт та документації за результатами наданих робіт оформляються актами приймання-передачі наданих послуг в розрізі кожного окремого рекреаційного пункту.

Однак, матеріали справи не містять Актів приймання передачі наданих послуг, які у відповідності до п. 3.1. Договору свідчили б про прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт та документації за результатами наданих робіт.

Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Тобто, за загальним правилом, фактом підтвердження господарської операції є первинні документи (наприклад, акти надання послуг, виконаних робіт тощо).

В свою чергу, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Отже, сторони не позбавлені можливості доводити реальність господарської операції іншими документами, у випадку, якщо погоджені первинні документи відсутні.

Оскільки позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги лише підписаним та скріпленим у двосторонноьму порядку Додатком № 4 до Договору, який є лише прикладом форми та змісту Акту приймання наданих послуг, і жодних інших доказів, за наявності заперечень з боку відповідача щодо факту виконання робіт, з яких би вбачалось належне виконання позивачем умов Договору матеріали справи не містять, в тому числі розробленої проєктно-кошторисної документації з доказами її передачі відповідачу як в паперовому так і в електронному вигляді та позитивного експертного звіту для кожного рекреаційного пункту, заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи недоведеність позивачем правових підстав для стягнення з відповідача суми основної заборгованості, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні похідних вимог щодо стягнення з відповідача пені та інфляційних втрат, нарахованих на вищенаведену суму боргу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.04.2025

Суддя О.А. Грєхова