ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/90/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Носова П.І. - за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібзавод № 5" (м. Київ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (м. Черкаси) про стягнення 3 053 375,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 053 375,15 грн. з яких: 2 424 494,75 грн. основний борг, 319 851,29 грн. пені, 36 666,33 грн. як 3 % річних, 151 138,04 грн. інфляційних втрат та 121 224,74 грн. штрафу на підставі договору поставки № 9 від 25.03.2024, укладеного між сторонами у справі.

Справа слухається за правилами загального позовного провадження.

Позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зокрема з підстав, що видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані не уповноваженою особою.

Протокольною ухвалою від 04.04.2025 суд відхилив клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки всі питання щодо звірки оригіналів документів з поставки відповідач міг вирішити на стадії підготовчого провадження або у позасудовому порядку із позивачем.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та врахувавши позиції сторін у спорі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

Сторонами не заперечено, що 25.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький Хлібозавод № 5 " (далі - Постачальник , позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (далі - Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 9 (а.с. 41-45, том 1), у відповідності до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцеві товар, визначений у п. 1.2. цього договору, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар ( п. 1.1. договору).

Товаром за даним договором є харчові продукти, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається в додатку № 1 до даного договору "Специфікація" ( далі - Товар та/або харчові продукти). Кожна окрема партія товару, строки постачання, порядок фасування та/або пакування визначається в заявках Покупця та видаткових накладних на кожну окрему партію товару. Видаткові накладні формуються за заявками Покупця, які узгоджуються засобами зв`язку, які визначені в розділі 13 даного договору або інші засоби зв`язку представників сторін ( п. 1.2. договору).

Розрахунки за цим Договором між Постачальником і Покупцем здійснюються у строк 21 банківський день з моменту отримання Товару Покупцем, підписання видаткових накладних ( п. 2.2. договору).

Доставка Товару здійснюється власним або найманим транспортом за рахунок Постачальника в місця доставки, що вказуються Покупцем в заявках (п. 1.6. Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) .

Приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару Покупцю (за умови, якщо у Покупця не виникає об`єктивної підозри, щодо якості Товару), яка підписується уповноваженими представниками Сторін в 2-х оригінальних примірниках: 1 примірник - Покупцю, 1 примірник - Постачальнику та товарно-транспортною накладною (п. 4.2 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей).

Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до "31" грудня 2024 року включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення , за умови надання платіжних документів у межах дії Договору. Після закінчення терміну дії цього договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння. За згодою Сторін дія цього договору може бути продовжена ( п. 10.1. договору).

За правовою природою сторонами укладено договір поставки.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного Кодексу України.

Так, у відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору в період з 09.04.2024 по 14.04.2024 позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 6 517 725,58 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на перевезення вантажу (том 1-13), копії яких є в матеріалах справи.

Всі видаткові накладні мають посилання на укладений між сторонами договір № 9 від 25.03.2024 року. Накладні містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками.

Відповідач не надав доказів, що між сторонами є спір з приводу якості та кількості поставленого товару, отже товар за всіма накладними відповідачем прийнято без зауважень.

За доводами позивача, відповідачем частково сплачено заборгованість в сумі 500 000,00 грн. (а.с. 61 том 1), у зв`язку з цим було частково погашено накладну від 09.04.2024 № ХК5П0111008 на суму 2011,80 грн. Тому сума за накладною від 09.04.2024 року № ХК5П0111008 з урахуванням часткового погашення складає 589,40 грн. (2601,20-2011,80 = 589,40 грн.). Сума, в розмірі 497 988,20 грн. було направлено на погашення раніше виниклої заборгованості.

Також позивачем подано довідку АТ "Райффайзен Банк" (а.с. 60 том 1) про сплату на користь позивача відповідачем в загальній сумі ще 3 593 230,83 грн. із посиланням у призначеннях платежів на Договір між сторонами № 9 від 25.03.2024.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати, загальна сума залишку боргу Відповідача за отриманий товар складає 2 424 494,75 грн. (6 517 725,58 - 500 000,00 - 3 593 230,83 ).

Повна оплата за товар згідно п. 2.2. Договору має бути проведена в строк 21 банківський день з моменту отримання товару.

Строк виконання зобов`язання за всіма поставками товару для відповідача є таким, що настав.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 13-15, том 2) відповідач заперечив проти підписання наявних у справі в копіях видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, оскільки відповідно до відомостей внесених до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України єдиною особою уповноваженою на підписання документів від імені ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" є директор Іванченко Олексій Леонідович.

У відповіді на відзив ( а.с. 19-21, том 2) позивач слушно зазначає, що відповідач прямо не заперечує фактичне отримання товару, а надає зауваження виключно щодо оформлення первинних документів, належне оформлення яких, при цьому покладаються саме на отримувача товару, тобто на відповідача, а також вважає, що відтиск печатки та підписи уповноважених осіб на видаткових та товарно-транспортних накладних є свідченням участі ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" у здійсненні господарських операцій за цими накладними.

Відповідності до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Навіть якщо первинні документи на отримання товару за видатковими накладними і було підписано особою від імені позивача, яка вийшла за межі своїх повноважень, то відповідач не заперечив отримання товару, кошти за товар вже частково сплачені відповідачем із посиланням на договір між сторонами і відповідачем не надано доказів протиправного вибуття печатки із володіння ТОВ "Черкаський м"ясокомбінат", якою скріплено первинні документи про господарські операції.

Отже заперечення проти позову, які базуються на підписанні видаткових накладних, акту звірки розрахунків неуповноваженою особою, суд відхиляє.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки розрахунок за основним боргом між сторонами не проведено, строк виконання зобов`язання є таким, що настав, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 2 424 494,75 грн. залишку основного боргу за товар.

Доказів проведення розрахунку у більшій сумі, ніж обліковує позивач, відповідач суду не надав.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 319 851,29 грн. пені (а.с. 21-30, том 1) та 121 224,74 грн. штрафу за прострочення розрахунків.

Дані вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого:

Відповідно до п. 7.9. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей), у випадку прострочення строків оплати поставленого Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь час прострочення платежу. У разі порушення Покупцем строків оплати поставленого Товару більш ніж на 5 календарних днів, Покупець на вимогу Постачальника додатково сплачує штраф у розмірі 5 % від суми простроченої заборгованості.

Розрахунок штрафу та пені є вірним, визначений розмір пені не перевищує подвійну облікову ставку, яка повинна бути застосована при сплаті пені у відповідності до ст. 1,3 ЗУ "Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Нарахування пені проведено за шість місяців з часу виникнення права на її нарахування, що відповідає ч. 6 ст. 232 ГК України.

У постанові від 1 червня 2021 року по справі № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок про те, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 151 138,04 грн. інфляційних втрат та 36 666,33 грн. як 3% річних ( а.с. 31-40, том 1) за прострочення сплати основної суми боргу за товар.

Дані вимоги також підлягають до задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Оскільки така відповідальність за невиконання грошового зобов`язання встановлена законом, то не має значення, чи передбачена вона умовами договору між сторонами.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення сумах з боку позивача зроблені вірно.

Доказів проведення розрахунку за інфляційними та процентами річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 151 138,04 грн. інфляційних втрат та 36 666,33 грн. як 3% річних.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача з математичної точки зору відповідачем не подано.

Отже, правомірність позовних вимог доведено зібраними у справі доказами, докази проведення розрахунку за позовними вимогами у справі відсутні, товар відповідачем прийнято, строк виконання зобов`язання по оплаті товару є таким, що настав, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 424 494,75 грн. залишку основного боргу, 319 851,29 грн. пені, 36 666,33 грн. як 3 % річних, 151 138,04 грн. інфляційних втрат та 121 224,74 грн. штрафу на підставі договору поставки № 9 від 25.03.2024.

Відповідно до ст. 129 ГПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 45 800,63 грн. витрат зі сплати судового збору повністю.

В частині вимог про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 51 156,00 грн. з яких 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 21 156,00 грн. як вартість виготовлених копій документів, судом встановлено наступне:

Відповідачем 03.04.2025 подано відзив на заяву про стягнення судових витрат, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні заяви.

За правилами ч. 5 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

В ході розгляду справи послуги правничої допомоги позивачу надавалися з боку адвоката Носової Поліни Ігорівни, яка брала участь у всіх судових засіданнях, подавала документи і докази до суду, виконувала всі вимоги суду.

За Договором № 5-АП про надання правової допомоги від 18.09.2017 (а.с. 90-92, том 1) укладеного між адвокатським об`єднанням "Калниш, Носова і партнери" та товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький хлібзавод № 5" , Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати усіма законними методами та способами юридичну (правову) допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором ( п. 1.1. договору).

Додатковими угодами від 30.11.2020 та від 29.12.2023 ( зворотній а.с. 92-93) продовжено дію договору.

Додатковою угодою від 06.01.2025 (а.с. 144, том 14) сторони погодили наступні погодинні ставки представників Адвокатського об`єднання:

Ставка представника - 500,00 грн. за 1 робочу годину

Ставка представника за участь в одному судовому засіданні (з урахуванням відеоконференції ) - 4 000,00 грн.

31.03.2025 між адвокатським об`єднанням та позивачем складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних послуг (наданих послуг) (зворотній а.с. 144, том 14) з якого вбачається, що вартість наданих послуг за цим актом становить 30 000,00 грн. та складається з наступного:

1. Збирання, аналізування та систематизація документів щодо контрагента Клієнта ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", а саме: договір поставки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт звірки, банківські виписки, листа та інше.

Кількість витраченого часу представником - 10 робочих годин.

Ставка представника грн./год. - 500,00 грн. Разом - 5000,00 грн.

2. Підготовка позовної заяви з розрахунком судових витрат до ТОВ " Черкаський м`ясокомбінат", формування документів , нумерування та їх зшивання.

Кількість витраченого часу представником - 25 робочих годин.

Ставка представника грн./год. - 500,00 грн. Разом - 12 500,00 грн.

3. Участь у підготовчому засіданні 06.03.2025 в режимі відеоконференції, адвокат Носова П.І. - 4 000,00 грн.

4. Участь у підготовчому засіданні 24.03.2025 в режимі відеоконференції, адвокат Носова П.І. - 4 000,00 грн.

5. Участь у підготовчому засіданні 04.04.2025 в режимі відеоконференції, адвокат Носова П.І. - 4 000,00 грн.

6. Підготовка заяви від 31.03.2025 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та про залучення Акту виконаних робіт та додаткової угоди до справи.

Кількість витраченого часу представником - 1 робоча година

Ставка представника грн./год. - 500,00 грн.

Разом 500,00 грн.

Даний акт підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками без зауважень до адвокатських послуг.

Позивачем на користь адвокатського об`єднання сплачено 30 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1749 від 25.03.2025 ( а.с. 145 том 14).

Вказані послуги адвокатом позивачу надані, що підтверджується матеріалами справи і доказів їх неналежної якості, невідповідності послуг потребам правового захисту чи існування спору з цього приводу у позивача та адвоката, суду не подано.

Суд приходить до висновку, що адвокат позивача належним чином представляв інтереси сторони спору, не вчиняв дій для затягування розгляду справи чи зловживання процесуальними правами і з урахуванням критерію розумності цих витрат у даному конкретному спорі між сторонами, суд вважає обґрунтованим стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу до стягнення з відповідача в розмірі 30 000,00 грн.

Заперечення відповідача у відзиві на заяву про стягнення судових витрат від 03.04.2025 проти неспівмірності витрат на послуги адвоката суд відхиляє і вважає, що проведена адвокатом робота по підготовці позовної заяви із додатками (14 томів справи), ціна позову в розмірі 3 053 375,15 грн., участь в судових засіданнях, подання документів з процесуальних питань відповідає заявленим до стягнення 30 000,00 грн. адвокатських витрат в даній конкретній справі.

Щодо стягнення вартості виготовлення копій документів в розмірі 21 156,00 грн. судом встановлено наступне:

На виконання вимог ст. 6 ГПК України обидві сторони спору мають зареєстровані електронні кабінети.

Згідно ч. 7 ст. 42 ГПК України - якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

В даному випадку позивач подав позовну заяву у паперовій формі із прикладенням опису поштового вкладення на адресу ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" (а.с. 8 том 1) з якого вбачається, що додатком 22 відповідачу направлено, зокрема, копії видаткових та товарно-транспортних накладних у кількості 2872 шт. (загальна кількість предметів до пересилання - 2963 шт).

Позивач клопотанням від 31.03.2025 в якості інших судових витрат просить стягнути 21 156,00 грн. витрат на виготовлення копій первинних документів та подає на підтвердження цих витрат рахунок-фактуру № КС-0000224 від 14.01.2025 (а.с. 146, том 14) від ФОП Советнікова К.С. на суму 21 156,00 грн. і копію платіжної інструкції № 271 від 15.01.2025 (а.с. 147, том 14) на сплату цих коштів.

В даному питанні суд погоджується із запереченнями відповідача, що при наявності у обох сторін електронних кабінетів, ні для суду ні відповідачу у позивача не було необхідності направляти позовну заяву із додатками у паперовому вигляді, що потягло за собою виготовлення копій документів на суму 21 156,00 грн.

Отже такі витрати не були нагально необхідними для розгляду справи і тому вони на відповідача не покладаються, оскільки позивачем не доведено віднесення зазначених витрат до витрат на правничу допомогу, чи інших витрат, пов`язаних із забезпеченням вирішення спору, у розумінні статті 123 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо позиції відповідача про необхідність повної відмови у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу, викладеної у відзиві від 03.04.2025 ( а.с.150-151, том 14), то така позиція спростовується встановленими судом обставинами справи та вимогами вищезазначеного законодавства.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (код 44785285, м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, 15, кв. 512) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібзавод № 5" (код 05465672, м. Київ, вул. Ігорівська, 11, літера Б) -- 2 424 494,75 грн. основний борг, 319 851,29 грн. пені, 36 666,33 грн. як 3 % річних, 151 138,04 грн. інфляційних втрат, 121 224,74 грн. штрафу на підставі договору поставки № 9 від 25.03.2024 року, 45 800,63 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 30 000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року

Суддя Н.М. Спаських