ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Справа№ 910/11208/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Червона Т.М.

від відповідача: Пономаренко В.С.

від ТОВ «Держзакупівлі.онлайн»: не з`явився

від Дніпропетровської обласної прокуратури: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фонду державного майна України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 про відмову у задоволенні заяви Фонду державного майна України про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 за нововиявленими обставинами

у справі № 910/11208/23 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декопарк»

до Фонду державного майна України

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.онлайн»

2. Дніпропетровської обласної прокуратури

про визнання дій незаконними та визнання договору укладеним

В С Т А Н О В И В :

Рух справи

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Декопарк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання дій Фонду державного майна України щодо відміни електронного аукціону, який відбувся 26.05.2023, та щодо ухилення від укладення договору купівлі-продажу незаконними та визнання договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації укладеним у редакції, вказаній в прохальній частині позову.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач після затвердження ним 06.06.2023 результатів електронного аукціону зобов`язаний був в строк до 30.06.2023 включно укласти з позивачем договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» за результатами електронного аукціону, переможцем якого є позивач. Проте відповідач ухилився від покладеного на нього законодавством обов`язку щодо укладення договору. Відмова відповідача як органу приватизації від укладення договору, за твердженням позивача, порушує його права на одержання у власність нерухомого державного майна, а відмова відповідача укласти з позивачем договір є необґрунтованою, у зв`язку з чим, договір підлягає укладенню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.09.2023 позов задоволено повністю. Визнано незаконними дії Фонду державного майна України щодо відміни електронного аукціону з продажу єдиного майнового комплексу ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» №SPE001-UA-257, який відбувся 26.05.2023 року та щодо ухилення від укладення договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» за результатами електронного аукціону (в тому числі з умовами, без умов, із зниженням стартової ціни, за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій, повторного за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій). Визнано укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Декопарк» (код 44649931) та Фондом державного майна України (код 00032945) договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» за результатами електронного аукціону (в тому числі з умовами, без умов, із зниженням стартової ціни, за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій, повторного за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій) у редакції примірного договору купівлі-продажу об`єктів малої приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна № 1107 від 27.09.2022 р. та на умовах, викладених в інформаційному повідомленні Фонду державного майна України про продаж об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» (код 30324911) за адресою: м. Дніпро, вул. Жуковського, 23, оприлюднених в електронній торговій системі «prozorro.Продажі» електронного аукціону № SPE001-UA-257 від 26.05.2023 р. з продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 22.05.2024 касаційну скаргу Фонду державного майна України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 залишено без змін.

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

25.09.2024 Фонд державного майна України подав до Господарського суду м. Києва заяву про перегляд рішення Господарського суду м. Києва від 12.09.2023 за нововиявленими обставинами у справі №910/11208/23 з підстав, визначених пунктом 1 частини другої ГПК України, в якій він просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у даній справі та постановити нове, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ «Декопарк» відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою заяву, відповідач зазначив, що кошти, сплачені переможцем електронного аукціону з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» - ТОВ «Декопарк» на рахунок Фонду державного майна України, є коштами ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» (код 35740385), які отримані ТОВ «Декопарк» за договором фінансового кредиту № ФК 23052023 від 23.05.2023. При цьому, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро», зокрема, була підсанкційна особа - ОСОБА_1 , а надалі його дружина, а тому є ризики що після підписання Акта приймання-передачі об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» майно підприємства, в разі не здійснення розрахунків ТОВ «Декопарк» з ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» за договором фінансового кредиту, може перейти до осіб пов`язаних з особою відносно якої застосовано санкції РНБОУ.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1911.2024 у справі №910/11208/23 відмовлено повністю у задоволенні заяви Фонду державного майна України про перегляд рішення Господарського суду м. Києва від 12.09.2023 за нововиявленими обставинами у справі №910/11208/23. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 залишено без змін.

Суд мотивував ухвалу тим, що заявником не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 320 ГПК України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення. Будь-які ризики, на які посилається Фонд державного майна України, відсутні, адже договір про надання фінансового кредиту №ФК23052023 від 23.05.2023 року, укладений між ТОВ «Декопарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал - Дніпро», на підставі якого було надано кредит в розмірі 4 850 000,00 грн для придбання позивачем об`єкта приватизації вже виконано, з огляду на повернення позивачем кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Капітал - Дніпро» 07.10.2024 кредитних коштів у сумі 1 149 910,15 грн та 08.10.2024 року у сумі 3 700 089,85 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, відповідач - Фонд державного майна України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, заяву Фонду про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цій справі задовольнити та постановити нове рішення, яким скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 та відмовити повністю у задоволенні позову. Також, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт посилається на те, що:

- суд першої інстанції не врахував, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/11208/23 набрало законної сили лише 08.02.2024, а тому суд при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленим обставинами дійшов до помилкового висновку, що «..продаж об`єкта малої приватизації на аукціоні відбувся 26.05.2023, рішення у даній справі ухвалено судом 12.09.2023, а санкції відносно ОСОБА_2 введено рішенням РНБОУ від 23.12.2023. Відтак, обставина щодо застосування до ОСОБА_2 виникла у грудні 2023, а отже не існувала на час розгляду справи та прийняття у вересні 2023 судового рішення у даній справі.»;

- санкції прийняті до набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, а тому вони є обставинами які суттєво б змінили прийняте рішення;

- існує ризик, що після підписання Акту приймання - передачі об`єкта малої приватизації, в разі не здійснення розрахунків за договором про надання фінансового кредиту, об`єкт приватизації може перейти до юридичної особи, яка пов`язана з підсанкційною особою;

- ТОВ «ДЕКРПАРК» не повідомило Фонд про зміни в складі кінцевих бенефіціарних власників кредитора та не надано актуальний витяг з ЄДР кредитора - ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у своєму відзиві заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Зокрема, позивач зазначив наступне:

- на момент розгляду даної справи, обставин на які посилається апелянт не існувало, оскільки рішення Господарського суду міста Києва було прийнято 12.09.2023 у справі №910/11208/23, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду було прийнято постанову від 08.02.2024. а на громадянина ОСОБА_1 були накладені санкції 23.12.2023;

- запровадження санкцій відносно громадянина ОСОБА_1 не впливало та не могло впливати на прийняття Господарським судом міста Києва рішення від 12.09.2023 року у справі №910/11208/23, так як розгляд справи вже завершився, а суд апеляційної інстанції лише перевіряв законність та обґрунтованість прийнятого рішення;

- доводи Апелянта про те, що санкції прийняті до набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, а тому вони є обставинами які суттєво б змінили прийняте рішення, на думку ТОВ «ДЕКОПАРК», є нікчемними;

- санкції відносно громадянина ОСОБА_1 були запроваджені 23.12.2023 та на момент розгляду справи (24.07.2023-12.09.2023) не існували, а тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами;

- апелянт маніпулюючи обставинами та вводячи суд в оману, намагається домогтися повторного розгляду справи з метою отримання бажаного для себе результату;

- відсутній ризик, що після підписання Акту приймання - передачі об`єкта малої приватизації, в разі не здійснення розрахунків за договором про надання фінансового кредиту, об`єкт приватизації може перейти до юридичної особи, яка пов`язана з підсанкційною особою;

- позивач вважає, що він не зобов`язаний слідкувати за зміною структури власності свого колишнього кредитора ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро», а також чинним законодавством в сфері приватизації не передбачено такого обов`язку;

- апелянт в апеляційній скарзі визнає, що ТОВ «ДЕКОПАРК» виконав всі передбачені Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна» вимоги та в повній мірі дотримувався законодавства в сфері приватизації, а кредитор на той час - ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» перевірявся, та він не підпадав під обмеження визначені ч.2 ст.8 Закону.

Треті особи згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України не скористались своїм правом та не надали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11208/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

09.01.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 поновлено Фонду державного майна України пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/11208/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі № 910/11208/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 17.02.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 10.02.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 10.02.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Розгляд справи відкладався, зокрема до 07.04.2025.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні 07.04.2025 заперечив проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.04.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судове засідання 07.04.2025 третіх осіб не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином в системі «Електронний суд».

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань

31.01.2025 та 03.02.2025 представник позивача подав заяву про дистанційне ознайомлення зі справою та надання електронної копії матеріалів справи на електронну адресу та просить надати справу №910/11208/23 для дистанційного ознайомлення та копії матеріалів справи направити йому на електронну адресу - .

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 17.3 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з пунктом 113 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.

Отже, враховуючи положення чинного законодавства та надходження матеріалів справи №910/11208/23 до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва в паперовій формі, у суду відсутня можливість вчинення дій щодо сканування судом документів у паперовій формі, переведення їх в електронну форму та направлення учасникам справи в електронному вигляді документів у справі, що надійшли в паперовому вигляді.

05.03.2025 позивач подав клопотання, в якому просить щодо питання про перелік кінцевих бенефіціарів долучити Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Протокольною ухвалою суду від 07.04.2025 долучено зазначений витяг, оскільки вказана в ньому інформація є загальновідомою.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, заслухавши думку присутніх представників, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 321 вказаного кодексу України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Суд апеляційної інстанції у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Суд також зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, статтею 6 Конвенції ЄСПЛ встановлено вимогу до судів щодо надання заявникові такої міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції ЄСПЛ й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції ЄСПЛ мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Положеннями частин 1, 4 статті 11 ГПК України передбачено обов`язок суду при розгляді господарської справи керуватися принципом верховенства права та застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, при здійсненні судочинства господарські суди повинні забезпечувати заявникам реалізацію права на доступ до суду в розумінні статті 6 Конвенції ЄСПЛ, водночас, при перевірці відповідності вимогам процесуального закону форми та змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як процесуальної форми звернення до суду, судам необхідно дотримуватися формалізованих процесуальних норм (статей 320-323 ГПК України), які визначають такі вимоги та процесуальні дії суду у разі їх недотримання заявником.

Як зазначив суд першої інстанції, обґрунтовуючи клопотання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач посилається на:

- наказ Фонду державного майна України від 06.06.2023 № 1010, яким затверджено протокол про результати електронного аукціону з продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, 23, який відбувся 26.05.2023, та відповідно до якого переможцем аукціону визнано ТОВ «ДЕКОПАРК»;

- лист ТОВ «Декопарк`від 09.06.2023 № 09-06- 23, за інформацією якого кошти сплачені переможцем електронного аукціону з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс» - ТОВ «Декопарк» на рахунок Фонду державного майна України є коштами ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» (код 35740385), які отримані ТОВ «Декопарк» за договором Фінансового кредиту №ФК 23052023 від 23.05.2023;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» від 12.06.2023, відповідно до якого кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» є ОСОБА_3 (громадянин України; прямий вирішальний вплив) та ОСОБА_1 (громадянин Кіпру; непрямий вирішальний вплив, який здійснює через АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний Інвестиційний фонд «Технології» (код 40576305).

Фондом державного майна виявлено, що в ТОВ «ФК «Капітал-Дніпро» наявні ознаки кредитора до якого можуть бути застосовані обмеження, передбачені частиною другою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Суд першої інстанції доцільно зауважив, що обставина щодо застосування до ОСОБА_1 санкцій виникла у грудні 2023, а отже не існувала на час розгляду справи та прийняття у вересні 2023 судового рішення у даній справі. Так, суд вірно встановив, що продаж об`єкта малої приватизації на аукціоні відбувся 26.05.2023, рішення у даній справі ухвалено судом 12.09.2023, а санкції відносно ОСОБА_1 введено рішенням РНБОУ від 23.12.2023. Договір про надання фінансового кредиту №ФК23052023 від 23.05.2023, укладений між ТОВ «Декопарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал - Дніпро», на підставі якого було надано кредит в розмірі 4 850 000,00 грн для придбання позивачем об`єкта приватизації вже виконано, з огляду на повернення позивачем кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Капітал - Дніпро» 07.10.2024 кредитних коштів у сумі 1 149 910,15 грн та 08.10.2024 року у сумі 3 700 089,85 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником (відповідачем) не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 320 ГПК України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали скаржником не наведено.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Введення санкцій РНБОУ відносно будь-якої особи після ухвалення судового рішення не є підставою для перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами, адже ці обставини належать до категорії нових, а не нововиявлених, про які йдеться в ст. 320 ГПК України. Отже, нові обставини, які відбулися після ухвалення судового рішення, не можуть вважатися підставою для його перегляду на підставі ст. 320 ГПК України, оскільки це призведе до порушення принципу правової визначеності, який є складовою частиною принципу верховенства права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження прокурора є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати

Оскільки підстав для скасування ухвали у справі та задоволення апеляційної скарги немає, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 у справі №910/11208/23 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 15.04.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова