ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2025 р. Справа№ 910/640/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025

про забезпечення позову

у справі № 910/640/25 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Корнер Плюс»

2. ОСОБА_1

про стягнення 3 950 168,21 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД КОРНЕР ПЛЮС» та ОСОБА_1 про стягнення 3950168,21 грн

Також, 03.02.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідачами порушено умови Договору овердрафту та договору поруки в частині повного та своєчасного повернення коштів, які було отримано за Договором овердрафту № 015/84-14/221 від 25.05.2023, внаслідок чого за відповідача утворилась заборгованість у розмірі 3950168,21 грн.

Вимоги позивача щодо погашення заборгованості залишені відповідачами без відповіді та задоволення. Також позивач зазначав, що 27.08.2024 ОСОБА_1 зареєстрував в ТСЦ 8048 право власності на транспортні засоби такі як: - вантажний сідловий тягач RENAULT T 460, 2016 р.в., Об`єм двигуна НОМЕР_1 , білого кольору; - цистерна FELDBINDER TSA 42.3, 2008р.в., білого кольору. Протягом останніх місяців Позичальник сплачував на користь ОСОБА_1 , який є власником цього бізнесу, кошти за оренду транспортних засобів й за транспортно-експедиторські послуги.

Позичальник за 2024 рік сплатив за транспортні послуги на користь ФОП Болсунівський М.В. , ФОП Болсунівський С.В. , ФОП Кириллова Є.М більше 3 900 000 грн. на думку позивача, відповідач-2, як реальний керівник позичальника, знаючи про наявні грошові зобов`язання Позичальника перед Банком, за якими він є поручителем, та грошові складності компанії, витрачав кошти не для здійснення розрахунків з позивачем, а для задоволення власних потреб, шляхом придбання основних засобів (тягача з напівпричепом) з подальшим переведенням коштів з позичкового рахунка відповідача 1 на свій власний рахунок, або на рахунок відкритий ним як фізичною особою-підприємцем. При цьому особисте майно у позичальника відсутнє. Тож позивач вказував що існує реальна потреба у застосування заходів забезпечення позову , шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , що забезпечить реальне виконання судового рішення по даній справі, оскільки відчуження майна відповідачем призведе до порушення прав та інтересів Банку та завдасть останньому значних матеріальних збитків за невиконання судового рішення по даній справі про стягнення заборгованості з відповідачів.

На підставі викладеного позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на особисте рухоме майно поручителя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ): Вантажний тягач RENAULT T 460, 10837, (2016 року випуску), № шасі НОМЕР_3 ; Напівпричіп FELDBINDER TSA 42.3, (2008 року випуску), № шасі НОМЕР_4 ; Автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1968, (2013 року випуску), № куз. НОМЕР_5

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/640/25 заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме: Вантажний тягач RENAULT T 460, 10837, (2016 року випуску), № шасі НОМЕР_3 ; Напівпричіп FELDBINDER TSA 42.3, (2008 року випуску), № шасі НОМЕР_4 ; Автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1968, (2013 року випуску), № куз. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у позичальника (відповідача-1) за Договором особистого майна; переведення поручителем (відповідачем-2) коштів з рахунку відповідача-1 на свій власний рахунок або рахунок , відкритий ним як суб`єктом підприємницької діяльності ФОП.

Суд врахував придбання 27.08.2024 відповідачем-2 транспортних засобів, що підтверджується інформацією з Головного сервісного центру МВС №31/93А-975-2025 від 14.01.2025 та сплату відповідачем-1 на користь відповідача-2 грошових коштів за оренду транспортних засобів та транспортно-експедиторських послуг, що підтверджується наданими виписками з банку та платіжними інструкціями з відповідними призначеннями платежів.

Не погоджуючись із вжиттям заходів забезпечення позову та арештом майна поручителя , ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою 14.02.2025, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/640/25.

Апеляційна скарга мотивована безпідставністю висновків суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача-1 особистого майна, а також твердження про те , що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі або ефективний захист та поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За доводами скаржника, під час винесення ухвали про забезпечення позову господарським судом не було досліджено питання співмірності вжитих заходів забезпечення позову із заявленими позивачем позовними вимогами, що призвело до забезпечення позову усупереч змісту статті 137 ГПК України.

Так, апелянт вказував, що крім поруки, кредитний договір, укладений з відповідачем 1 та Банком, забезпечувався заставою, а договірна вартість предмета застави на момент укладення Договору становила 4 283 000,00 грн без ПДВ та відповідала ринковій ціні на дату підписання Договору. Заставодавцем є ТОВ «ТД Корнер Плюс».

Загальна узгоджена договірна вартість добровільної реалізації вказаного майна є на 332 831,79 грн більшою, ніж позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк», заявлені по цій справі.

Крім того, згідно з висновками судового експерта Барановського С.І. № 10/05/25 № 10/06/25, № 10/04/25, № 10/01/25 № 10/02/25 № 10/03/25, складених 12.02.2025, ринкова вартість транспортних засобів поручителя на дату оцінки (08.02.2025) становила 4 631 251,00 грн.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 у судовій справі № 910/640/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/640/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.03.2025 об 11:40 год.

10.03.2025 від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу відповідача-2 без задоволення, а оскаржувану ухвалу -без змін.

21.03.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, в якому викладено прохання надати можливість участі адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича у апеляційному розгляді по справі № 910/640/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, проведення судового засідання здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку https://vkz.court.gov.ua/.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Повідомлено учасників справи, що судове засідання по справі № 910/640/25 відбудеться 26.03.2025 об 11:40 год. в режимі відеоконференції.

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/825/25 від 24.03.2025 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі з 25.03.2025 по 28.03.2025 у відпустці.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 910/640/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 справу № 910/640/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025, розгляд якої призначено на 26.03.2025 об 11:40 год. в режимі відеоконференції, прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

26.03.2025 від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 26.03.2025 з`явились представники позивача та відповідача-2 (в режимі відеоконференції). Відповідач-1 у судове засідання 26.03.2025 уповноважених представників не направив.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріалів справи достатньо для розгляду всіх її обставин та прийняття обґрунтованого рішення; явка учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою. При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апелянта, заслухавши доводи позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини третя та четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову до визначених позивачем відповідачів

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 (п. 23) звертав увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких обставин (звернення із позовом про стягнення грошових коштів) саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема, й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову, з яким позивач звернувся до суду у цій справі є обов`язок солідарної відповідальності боржника і поручителя перед позивачем за невиконання боржником грошового зобов`язання на суму 3950168,21 грн.

Отже, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме, зокрема, відповідач-2 необхідну суму грошових коштів, або майно.

Метою заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23 зазначено, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Дійсно, недопустимим є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, вартість якого значно перевищує розмір позовних вимог.

Утім, на момент розгляду заяви Банку про вжиття заходів до забезпечення позову, яка (заява ) була подана суду через систему електронний суд 31.01 2025 р., господарський суд визначив ринкову вартість належних поручителю транспортних засобів на підставі вартості схожих транспортних засобів, які виставлені на продаж за розміщеними оголошеннми на сайті Аvto .ria в мережі Інтернет .

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи (аналогічна позиція викладена в постановах від 20.01.2022 у справі № 908/964/21, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, на які посилається скаржник).

Адже принцип співмірності в певній мірі і полягає у врахуванні таких обставин (зокрема вжиття заходів забезпечення саме в межах предмета позову), що наразі було враховано судом під час вирішення заяви про забезпечення позову.

Отже, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції питання співмірності вжитих заходів забезпечення позову із заявленими позивачем позовними вимогами підлягають відхиленню.

За таких обставин справи вжиті Господарським судом міста Києва заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Невжиття запропонованого заявником заходу забезпечення позову власник майна матиме можливість безперешкодно розпорядитися належним йому майном , що в разі задоволення позову може реально істотно утруднити захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача та призвести до невиконання відповідного судового рішення.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що у даному випадку застосування названого заходу забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Інші доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої місцевим господарським судом ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду у даній справі обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм процесуального права, і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачає .

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/640/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/640/25 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі № 910/640/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.04.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко