УХВАЛА

м. Київ

15.04.2025Справа № 910/2935/25

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА"

про визнання припиненими трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -- позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА" (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати припиненими трудові відносини між директором ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА" (код 42653270) з дати набрання рішенням законної сили та зобов`язати уповноважених осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА", які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме у графі "Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо" виключити відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що засновник відповідача безпідставно ухиляється від прийняття рішення про звільнення позивача з займаної останнім посади.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, а також встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом надання суду: зазначення змісту позовних вимог та визначення відповідача за вимогою про зобов`язання внести зміни до відомостей про юридичну особу; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; зазначення попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або подання клопотання про відстрочення від сплати судового збору в встановленому розмірі.

Копія вказаної ухвали суду направлена на адресу позивача, вказану в позовній заяві, з урахуванням зміни назви вулиці Раскової на вулицю Ранкову, проте поштове відправлення № 880, яким направлено ухвалу суду від 18.03.2025, повернуто до суду з довідкою відділення поштового зв`язку від 24.03.2025, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення зазначено «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Крім того, ухвала суду від 18.03.2025 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, ухвалах Верховного суду від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, незважаючи на причини повернення такого відправлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Суд зауважує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України"). Тобто, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Станом на 15.04.2025 позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, зокрема у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЕК-УКРАЇНА" про визнання припиненими трудових відносин та додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили 15.04.2025 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова