ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Справа № 910/9251/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кондратюк Г.С.

від відповідача: Шмига Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 (повне рішення складено та підписано 06.12.2024) (суддя Ломака В.С.)

у справі № 910/9251/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос Україна"

про стягнення 147 114,24 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна"

про стягнення 191 638,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог та заперечень проти них

1. У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранова Україна" (далі - ТОВ "Гранова Україна", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос Україна" (далі - ТОВ "Кратос Україна", відповідач) 147 114,24 грн пені, нарахованої внаслідок прострочення останнім строку поставки товару за укладеним між сторонами 08.04.2024 договором поставки № ГРЧ-40 (далі - Договір).

2. ТОВ "Кратос Україна" у відзиві на позовну заяву заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що позивачем як покупцем у повному обсязі не було проведено оплату товару за Специфікацією № 2, що позбавило відповідача можливості належним чином виконати свої зобов`язання в частині поставки товару - пшениці 3-го класу згідно зі Специфікацією від 13.05.2024 № 3, адже закупівля відповідного товару здійснювалася у сільськогосподарських товаровиробників, завантаження машин відбувалося у господарствах, з якими відповідачем було укладено договори поставки.

3. 27.08.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Кратос Україна" про стягнення з ТОВ "Гранова Україна" грошових коштів у загальному розмірі 191 638,30 грн, з яких: 146 840,04 грн - основний борг за Договором, 44 798,26 грн - пеня.

4. В обґрунтування зустрічних вимог ТОВ "Кратос Україна" посилалося на неналежне виконання ТОВ "Гранова Україна" обов`язку з повної та своєчасної оплати поставленого йому за означеним правочином товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі № 910/9251/24 первісний позов ТОВ "Гранова Україна" до ТОВ "Кратос Україна" про стягнення 147 114,24 грн задоволено. Стягнуто з ТОВ "Кратос Україна" на користь ТОВ "Гранова Україна" вказану суму боргу та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Кратос Україна" до ТОВ "Гранова Україна" про стягнення 191 638,30 грн відмовлено.

6. Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо поставки позивачу повного обсягу товару за Специфікацією № 3 в строк, визначений за домовленістю сторін та вказаний у цій Специфікації. Посилання відповідача на те, що покупець лише частково оплатив поставлений йому за Специфікацією № 2 товар, суд відхилив, вказавши, що це спростовується встановленими під час розгляду обставинами, у тому числі рахунками на оплату, видатковими і товарно-транспортними накладними, а також платіжними інструкціями (в призначенні платежів за якими вказано "За зернові по дог № ГРЧ-40 від 08.04.2024 року").

7. Тому місцевий господарський суд критично оцінив доводи відповідача як постачальника про те, що у зв`язку з неповною оплатою покупцем поставленого за Специфікацією № 2 товару ТОВ "Кратос Україна" не змогло у повному обсязі виконати свої зобов`язання в частині поставки пшениці 3-го класу згідно зі Специфікацією № 3. Крім того, за висновком суду першої інстанції, умови Договору не містять положень, які покладають на покупця обов`язок здійснювати попередню оплату за кожною зі Специфікацій чи передбачають закупівлю постачальником товару за отримані від покупця грошові кошти.

8. Посилання ТОВ "Кратос Україна" на те, що вся комунікація щодо виконання Договору та Специфікацій № 1 - 3 до нього відбувалася через залученого агента - ФОП Черкаса Р.С., який обіцяв врегулювати питання щодо оплати заборгованості та поставки товару в добровільному порядку, однак цього не зробив, суд також відхилив як такі, що не спростовують вимог ТОВ "Гранова Україна" та не свідчать про їх необґрунтованість, оскільки безпосередньо не стосуються предмета первісного позову в даній справі.

9. Суд першої інстанції зазначив, що нарахована ТОВ "Гранова Україна" сума пені у розмірі 147 114,24 грн є арифметично правильною та відповідає приписам чинного законодавства і умовам Договору, а також не перевищує 10 % від вартості непоставленого товару, тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість первісних вимог про стягнення з ТОВ "Кратос Україна" на користь ТОВ "Гранова Україна" цієї штрафної санкції у вищенаведеному розмірі.

10. Також, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність посилань ТОВ "Кратос Україна" на наявність у покупця простроченої заборгованості з оплати товару за Договором у розмірі 146 840,04 грн, і, відповідно, про відсутність правових підстав для задоволення вимог ТОВ "Кратос Україна" про стягнення з ТОВ "Гранова Україна" заборгованості за Договором у розмірі 146 840,04 грн, а також похідних вимог ТОВ "Кратос Україна" про стягнення з ТОВ "Гранова Україна" 44 798,26 грн пені, нарахованої у період з 01.06.2024 по 21.06.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

11. Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ "Кратос Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю, зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

12. Скаржник вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі № 910/9251/24 є незаконним та необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

13. Зокрема, посилаючись на наявні в матеріалах справи документи: специфікації, видаткові та товарно-транспортні накладні, податкові накладні, а також акцентуючи увагу суду на тому, що відповідно до п. 2.4.3 Договору за згодою сторін покупець може здійснити авансові платежі за Договором, ТОВ "Кратос Україна" стверджує, що на виконання умов Договору та Специфікації № 2 ним як постачальником було поставлено товар - кукурудзу, українського походження, урожаю 2023 року у кількості 284,306 тон на загальну суму 2 123 765,31 грн. А оплату покупцем було проведено частково у розмірі 1 675 782,73 грн. 21.06.2024 на адресу покупця було направлено претензію № 21-06/24 про оплату основної заборгованості в розмірі 447 982,58 грн та пені в розмірі 44 798,26 грн. Однак покупцем претензія залишена без задоволення. При цьому оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить жодної аргументації щодо права постачальника на застосування пені відповідно до умов Договору поставки, натомість зазначено лише про право покупця на застосування пені.

14. На виконання Специфікації № 3 постачальник поставив 99,047 т і 25,817 т пшениці на суму 831 994,69 грн та 216 862,77 грн відповідно. Покупцем було проведено часткову оплату у розмірі меншому, ніж це передбачено умовами Специфікації № 3, а саме в розмірі 1 350 000,00 грн замість 1 927 260,00 грн. 10.06.2024 о 18:02 на електронну адресу постачальника надійшла вимога покупця сплатити у строк до 10.06.2024 пеню в розмірі 147 114,24 грн. ТОВ "Кратос Україна" 11.06.2024 надіслало відповідь на вимогу, в якій зазначило, що прагне зберегти партнерські відносини, та просило не застосовувати пеню в розмірі 147 114,24 грн, в обмін на що воно не буде нараховувати пеню за несвоєчасну оплату за поставку кукурудзи згідно зі Специфікацією № 2, пропонувало вирішити питання шляхом надання знижки на наступні поставки кукурудзи та пшениці. Відповіді від ТОВ "Гранова Україна" отримано не було.

15. З посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 31.10.2019 у справі № 904/5340/18 та від 01.04.2021 у справі № 910/1102/20, скаржник зазначає, що договір поставки є двостороннім зобов`язанням, в якому кожна зі сторін одночасно є боржником та кредитором. Виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. У такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.

Отже, постачальник має право зупинити виконання зобов`язання щодо поставки товару у випадку затримки оплати з боку покупця, що і було здійснено постачальником.

16. ТОВ "Кратос Україна" стверджує, що суд першої інстанції помилково вважав оплату позивачем за Договором, здійснену 14.05.2024 у розмірі 1 350 000,00 грн, такою, що відноситься до Специфікації № 2, що призвело до помилкових висновків стосовно того, яка зі сторін неналежним чином виконала свої зобов`язання за Договором, і, як наслідок, до неправильного вирішення справи.

Насправді оплата ТОВ "Гранова Україна" від 14.05.2024 у сумі 1 350 000,00 грн відноситься до Специфікації № 3, що підтверджується податковою накладною № 10 від 14.05.2024 та розрахунком коригування № 22 від 31.05.2024 до цієї податкової накладної.

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено податкові накладні з інформацією щодо погодження покупцем факту їх реєстрації.

17. З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 та від 26.09.2023 у справі № 922/2417/22, скаржник зазначає, що податкова накладна, виписана однією стороною в договорі на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною.

Також на підтвердження своїх доводів скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на постанови Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15 та від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18; акцентує, що задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженими (правомірними), якщо не буде доведено зворотного.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

18. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 апеляційна скарга передана колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

19. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 витребувано матеріали справи № 910/9251/24 з Господарського суду міста Києва.

20. Після надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Кратос Україна" залишено без руху; надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

21. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Кратос Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі №910/9251/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.04.2025 о 10:50; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 07.03.2025.

22. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги ТОВ "Кратос Україна" на 07.04.2025 об 11:40.

Позиції учасників справи

23. ТОВ "Гранова Україна" у відзиві на апеляційну скаргу просить суд залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі № 910/9251/24 - без змін.

24. Зазначає, що підстав для нарахування позивачу пені за Договором немає, оскільки позивач умов Договору не порушував. Із цих же підстав недоречним є посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 910/1102/20 та ст. 613 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки позивачем виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання з оплати товару за Специфікаціями № 1 і № 2, тому у позивача відсутні зустрічні обов`язки перед відповідачем, які б могли не давати останньому виконувати поставку товару.

25. ТОВ "Гранова Україна" наполягає на тому, що оплата 14.05.2024 у сумі 1 350 000,00 грн була здійснена за Специфікацією № 2, а не за Специфікацією № 3, зауважує, що попередньої оплати за товар сторони не узгоджували.

26. Позивач вважає недоречним посилання відповідача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, про те, що податкова накладна може бути доказом правочину, акцентує, що в тій справі податкова накладна розглядалася як один із доказів на підтвердження факту поставки товару. Натомість у цій справі № 910/9251/24 факт поставки товару відповідачем позивачу не заперечується.

27. Позивач вважає, що Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини щодо сплати податків, їх розмір та строки, повноваження контролюючих органів, однак не регулює взаємовідносини між сторонами стосовно розрахунків. Факт реєстрації податкової накладної не може свідчити про призначення платежу.

28. Натомість самовільне зарахування відповідачем суми 1 350 000,00 грн у рахунок попередньої оплати за Специфікацією № 3, строк оплати за якою не настав, за наявності заборгованості з виконаних відповідачем зобов`язаннях за передніми специфікаціями, свідчить про недобросовісність поведінки постачальника, яка спрямована на штучне створення боргу позивача перед відповідачем.

29. ТОВ "Кратос Україна", у свою чергу, подало до Північного апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує вимоги апеляційної скарги.

Явка представників учасників справи

30. У судове засідання 07.04.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

31. У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

32. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

33. 08.04.2024 між ТОВ "Гранова Україна" (покупець) та ТОВ "Кратос Україна" (постачальник) був укладений договір поставки № ГРЧ-40 (Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію (товар) на умовах, узгоджених із покупцем і вказаних у Договорі та/або Специфікаціях до Договору, а покупець зобов`язався здійснити приймання та оплату товару.

За умовами п. 1.2 Договору найменування, асортимент, кількість та якісні характеристики товару зазначаються у Специфікаціях, які підписуються обома сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони цього Договору мають право змінити умови цього Договору виключно за взаємною згодою, яка оформлюється у вигляді додаткової угоди, яка затверджується та підписується сторонами цього Договору.

Пунктами 2.1-2.3 Договору передбачено, що базисні ціни товару визначаються сторонами в Специфікаціях та є фіксованими та такими, що не підлягають зміні в однобічному порядку. Сумою Договору є сума всіх Специфікацій, які укладені для поставки товару. Ціна товару визначається в гривні. Розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару в розрізі Договору. Перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах даного Договору.

За умовами п. 2.4 Договору покупець, якщо інше не передбачено у Специфікації, проводить розрахунки з постачальником наступним чином:

- 86 % вартості товару - протягом 10 (десяти) банківських днів із дня підписання сторонами цього Договору, за умови виконання пункту 7.5 Договору та наявності у покупця належним чином оформлених екземплярів Договору та Специфікацій;

- 14 % вартості товару - після реєстрації податкової накладної згідно з пунктом 7.11 та за умови виконання пункту 3.3 Договору.

За згодою сторін покупець може здійснити авансові платежі по цьому Договору (пункт 2.4.3 Договору).

Згідно з п. 2.5 Договору обов`язки покупця з оплати товару вважаються виконаними в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника згідно з умовами, визначеними в п. 2.3 даного Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити та передати товар покупцю у строки, зазначені в Специфікації до Договору, відповідно до базисних умов поставки. Базовою умовою поставки товару за цим Договором є DAP, який тлумачиться сторонами відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). У випадку виникнення розбіжностей між умовами Договору (Специфікаціями) та правилами "Інкотермс", пріоритет у будь-якій ситуації над правилами "Інкотермс" мають умови цього Договору (Специфікації), які виконують регуляторну функцію щодо вирішення ситуації або спору. Поставка товару здійснюється постачальником у пункті поставки, визначеному в Специфікації.

Відповідно до п. 3.2-3.4 Договору поставка вважається виконаною з дати отримання покупцем останньої партії товару від його загальної кількості, зазначеної у Специфікаціях до Договору.

Датою поставки товару вважається дата відмітки вантажоодержувача про прийом товару на товарно-транспортних накладних, оформлених згідно із Законом України "Про автомобільний транспорт", Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 № 363 та Додатком № 2 (Інструкції з оформлення товарно-транспортних накладних), якщо інше не передбачено Специфікаціями. Інформація про вантажоодержувача вказується у Специфікаціях до Договору.

Перехід права власності відбувається в момент передачі товару постачальником покупцю за видатковою накладною в пункті поставки.

Пунктом 3.7 Договору на постачальника покладено обов`язок складати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних відповідно до законодавства України. Для уникнення розбіжностей одночасно з поданням документів, зазначених в п. 3.6, постачальник обов`язково надсилає засобами сертифікованого програмного забезпечення податкову накладну на затвердження покупцем. У разі затвердження податкової накладної покупцем, постачальник зобов`язаний зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 5 (п`яти) банківських днів, але не пізніше строків, встановлених законодавством України.

Відповідно до п. 5.2-5.6 Договору у випадках неможливості досягнення згоди шляхом переговорів спір вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність, яка передбачена цим Договором та чинним законодавством України. Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання зобов`язания в натурі, якщо інше не передбачено цим Договором. Збитки відшкодовуються винною стороною в повному обсязі незалежно від сплати неустойки.

Покупець несе відповідальність за прострочення оплати товару відповідно у вигляді пені у розмірі 1 % від простроченого платежу за кожен день прострочення. Максимальна сума нарахованої пені не може перевищувати 10 % від суми простроченого платежу, за весь час прострочення.

У разі прострочення поставки товару за цим Договором постачальник зобов`язується сплатити покупцеві пеню в розмірі 1 % від вартості непоставленого та/або несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення. Максимальна сума нарахованої пені не може перевищувати 10 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

У разі прострочення строку поставки товару понад 30 календарних днів, покупець має право відмовитися від даного Договору та вимагати повернення попередньо оплачених коштів за Товар, що не був поставлений.

За умовами п. 7.1 Договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 30.06.2024, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

34. У Специфікації від 08.04.2024 № 1 до Договору сторони погодили здійснення ТОВ "Кратос Україна" на користь ТОВ "Гранова Україна" поставки пшениці 3 класу в кількості 300 тон (+/- 10 %) за базисною ціною 7 800,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 2 340 000,00 грн. (+/- 10 %).

Відповідно до пунктів 7, 8 цієї Специфікації № 1 термін постачання: з 08.04.2024 по 18.04.2024. Оплата здійснюється в наступному порядку:

- 86 % вартості партії - здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення партії;

- 14 % вартості партії - здійснюється після реєстрації податкової накладної продавцем.

35. У Специфікації від 03.05.2024 № 2 до Договору сторони погодили здійснення ТОВ "Кратос Україна" на користь ТОВ "Гранова Україна" поставки кукурудзи 3 класу в кількості 300 тон (+/- 10 %) за базисною ціною 7 470,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 2 241 000,00 грн (+/- 10 %).

Відповідно до пунктів 6, 7 цієї Специфікації № 2 термін постачання: з 03.05.2024 по 13.05.2024. Оплата здійснюється в наступному порядку:

- 86 % вартості партії - здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення партії;

- 14 % вартості партії - здійснюється після реєстрації податкової накладної продавцем.

36. У Специфікації від 13.05.2024 № 3 до Договору сторони погодили здійснення ТОВ "Кратос Україна" на користь ТОВ "Гранова Україна" поставки пшениці 3 класу в кількості 300 тон (+/- 10 %) за базисною ціною 8 400,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 2 520 000,00 грн (+/- 10 %).

Відповідно до пунктів 6, 7 цієї Специфікації № 3 термін постачання: з 13.05.2024 по 23.05.2024. Оплата здійснюється в наступному порядку:

- 86 % вартості партії - здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення партії;

- 14 % вартості партії - здійснюється після реєстрації податкової накладної продавцем.

37. У матеріалах справи наявні копії виставлених постачальником покупцеві рахунків на оплату:

- від 09.04.2024 № 21 на суму 2 340 001,62 грн (на оплату передбаченої Специфікацією № 1 пшениці 3 класу врожаю 2023 року українського походження);

- від 06.05.2024 № 33 на суму 2 241 000,00 грн (на оплату передбаченої Специфікацією № 2 кукурудзи 3 класу врожаю 2023 року українського походження);

- від 14.05.2024 № 36 на суму 1 679 999,76 грн (на оплату передбаченої Специфікацією № 3 пшениці 3 класу врожаю 2023 року українського походження).

38. На виконання умов Договору та Специфікації № 1 до нього постачальник відповідно до видаткових накладних (на підставі рахунку від 09.04.2024 № 21): від 10.04.2024 № 20 на поставку 26 тон пшениці на суму 202 800,14 грн, від 11.04.2024 № 22 на поставку 78,74 тон пшениці на суму 614 172,42 грн, від 15.04.2024 № 26 на поставку 51,84 тон пшениці на суму 404 352,28 грн, від 17.04.2024 № 27 на поставку 53,1 тон пшениці на суму 414 180,29 грн, від 19.04.2024 № 28 на поставку 52,28 тон пшениці на суму 407 784,29 грн та від 21.04.2024 № 29 на поставку 25,46 тон пшениці на суму 198 588,14 грн, поставив покупцю 287,42 тон пшениці загальною вартістю 2 241 877,56 грн (в межах передбаченої Специфікацією похибки +/- 10 %).

39. На виконання умов Договору та Специфікації № 2 до нього постачальник відповідно до видаткових накладних (на підставі рахунку від 06.05.2024 № 33): від 07.05.2024 № 36 на поставку 133,806 тон кукурудзи на суму 999 530,58 грн, від 08.05.2024 № 37 на поставку 22,093 тон кукурудзи на суму 165 034,67 грн, від 09.05.2024 № 38 на поставку 50,567 тон кукурудзи на суму 377 735,40 грн, від 12.05.2024 № 42 на поставку 53,149 тон кукурудзи на суму 397 022,93 грн та від 15.05.2024 № 43 на поставку 24,691 тон кукурудзи на суму 184 441,73 грн поставив покупцю 284,306 тон кукурудзи загальною вартістю 2 123 765,31 грн (в межах передбаченої Специфікацією похибки +/- 10 %).

40. На виконання умов Договору та Специфікації № 3 до нього постачальник відповідно до видаткових накладних (на підставі рахунку від 14.05.2024 № 36) від 16.05.2024 № 44 на поставку 99,047 тон пшениці на суму 831 994,69 грн та від 17.05.2024 № 50 на поставку 25,817 тон пшениці на суму 216 862,77 грн поставив покупцю 124,864 тон пшениці загальною вартістю 1 048 857,46 грн (що становить 41,6 % від передбаченого Специфікацією № 3 обсягу пшениці).

41. На виконання своїх грошових обов`язків з оплати погодженого сторонами товару ТОВ "Гранова Україна" сплатило на банківський рахунок постачальника кошти в таких порядку та розмірах:

09.04.2024 - 1 170 000,00 грн (платіжна інструкція від 09.04.2024 № 2759), 22.04.2024 - 842 400,00 грн (платіжна інструкція від 22.04.2024 № 3204), 25.04.2024 - 144 585,42 грн (платіжна інструкція від 25.04.2024 № 3411), 02.05.2024 - 84 892,14 грн (платіжна інструкція від 02.05.2024 № 3691), що в загальній сумі відповідає вартості поставленого покупцю товару за Специфікацією № 1 у розмірі 2 241 877,56 грн,

а також 07.05.2024 - 1 000 000,00 грн (платіжна інструкція від 07.05.2024 № 3933), 14.05.2024 - 1 350 000,00 грн (платіжна інструкція від 14.05.2024 № 4175), 20.05.2024 - 354 992,74 грн (платіжна інструкція від 20.05.2024 № 4353), 22.05.2024 - 186 501,98 грн (платіжна інструкція від 22.05.2024 № 4498); 27.05.2024 - 134 288,01 грн (платіжна інструкція від 27.05.2024 № 4688).

42. Платіжні документи не містять посилань про здійснення оплати товару за конкретною Специфікацією, а в призначенні платежу в зазначених платіжних інструкціях вказано лише "За зернові по дог № ГРЧ-40 від 08.04.2024".

43. Продавцем були складені та зареєстровані податкові накладні, зокрема, від 09.04.2024 № 3 на суму 1 170 000,00 грн (зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) 16.04.2024); від 15.04.2024 № 8 на суму 51 324,84 грн (зареєстрована в ЄРПН 23.04.2024); від 17.04.2024 № 9 на суму 414 180,29 грн (зареєстрована в ЄРПН 23.04.2024); від 19.04.2024 № 10 на суму 407 784,29 грн (зареєстрована в ЄРПН 30.04.2024); від 21.04.2024 № 11 на суму 198 588,14 грн (зареєстрована в ЄРПН 30.04.2024), загальна сума яких складає 2 241 877,56 грн, тобто вартість фактично поставленого покупцю товару за Специфікацією № 1; а також від 07.05.2024 № 1 на суму 1 000 000,00 грн (зареєстрована в ЄРПН 14.05.2024); від 08.05.2024 № 2 на суму 164 565,25 грн (зареєстрована в ЄРПН 15.05.2024); від 09.05.2024 № 3 на суму 377 735,40 грн (зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024); від 12.05.2024 № 7 на суму 397 022,93 грн (зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024); від 14.05.2024 № 10 на суму 1 350 000,00 грн (зареєстрована в ЄРПН 03.06.2024) з розрахунком коригування до неї від 31.05.2024 (зареєстрованим у ЄРПН 14.06.2024); від 15.05.2024 № 9 на суму 184 441,73 грн (зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024).

44. 10.06.2024 ТОВ "Гранова Україна" направило на електронну адресу постачальника вимогу (вих. № 10.06/24) про виконання своїх зобов`язань за Договором (здійснення в повному обсязі поставки за Специфікацією № 3) та сплату пені в розмірі 147 114,24 грн. Зокрема, позивач зазначав, що вартість недопоставленого за Специфікацією № 3 товару становить 1 471 142,40 грн, період прострочення - з 24.05.2024 по 10.06.2024, сума пені (1 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення) - 264 805,73 грн, однак з урахуванням положень п. 5.5 Договору розмір пені становить 147 114,24 грн.

ТОВ "Кратос Україна" відповіло на претензію листом від 11.06.2024 (вих. № 11-06/24, в якому зазначило, що товар був придбаний у сільськогосподарських товаровиробників, які належним чином не виконали взяті на себе зобов`язання, оскільки ціна на товар стрімко почала зростати. Також за покупцем рахується заборгованість за Специфікацією № 2 у сумі 447 982,58 грн. У супровідному електронному листі ТОВ "Кратос Україна" зауважило, що співпраця за Договором здійснюється через брокера, "який знає ситуацію з Вашим контрактом", напряму сторони ніколи не спілкувались, тому відповідач здивований змістом претензії. Зазначив, що проблема непоставки виникла через затримки з оплатою від ТОВ "Гранова Україна", "про що брокер був заздалегідь поінформований", висловив готовність до конструктивного діалогу.

Оскільки зазначена вимога від 10.06.2024 була залишена ТОВ "Кратос Україна" без задоволення, покупець вирішив звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом про примусове стягнення з постачальника вказаної суми цієї штрафної санкції.

45. Листом від 21.06.2024 № 21-06/24 постачальник звернувся до ТОВ "Гранова Україна" з вимогою, в якій просив покупця перерахувати йому грошові кошти в розмірі 447 982,58 грн за Специфікацією № 2 (2 123 765,31 грн - 1 675 782,73 грн), а також сплатити нараховану в період з 01.06 по 21.06.2024 на означену суму боргу пеню в розмірі 44 798,26 грн (з урахуванням п. 5.4 Договору). Проте, вказана претензія позивачем залишена без відповіді.

Унаслідок цього ТОВ "Кратос Україна" звернулося до суду із зустрічним позовом у цій справі, в якому посилалося на те, що на виконання умов Договору та Специфікації № 2 до нього постачальник поставив покупцю товар - кукурудзу в кількості 284,306 тон загальною вартістю 2 123 765,31 грн. Однак, усупереч умовам Договору та Специфікації № 2 ТОВ "Гранова Україна" оплатило зазначений товар лише частково на суму 1 675 782,73 грн.

Постачальник також зазначав, що на виконання умов Договору та Специфікації № 3 до нього він поставив покупцю товар - пшеницю в кількості 124,864 тон загальною вартістю 1 048 857,46 грн. У свою чергу, платіжною інструкцією від 14.05.2024 № 4175 ТОВ "Гранова Україна" сплатило на користь постачальника грошові кошти в розмірі 1 350 000,00 грн, внаслідок чого за покупцем утворилася переплата за поставлений на виконання Специфікації № 3 товар у розмірі 301 142,54 грн (1 350 000,00 грн - 1 048 857,46 грн).

За таких обставин, постачальник у зустрічній позовній заяві наголосив, що згідно з актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.04.2024 по 29.05.2024 за покупцем обліковується сума основного боргу за Договором у розмірі 146 840,04 грн (що становить різницю між боргом покупця за поставлений за Специфікацією № 2 товар у розмірі 447 982,58 грн та здійсненою ним переплатою за Специфікацією № 3 в сумі 301 142,54 грн).

Враховуючи наведене, ТОВ "Кратос Україна" просило стягнути з покупця 146 840,04 грн заборгованості за Договором, а також 44 798,26 грн пені, нарахованої у період з 01.06.2024 по 21.06.2024 на суму основного боргу в розмірі 447 982,58 грн.

46. Таким чином, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов договору поставки: зокрема, позивач як покупець стверджує про порушення відповідачем як постачальником погоджених сторонами умов поставки товару, що стало підставою заявлення первісного позову, а відповідач як постачальник стверджує про порушення позивачем як покупцем погоджених сторонами умов оплати товару, що стало підставою заявлення зустрічного позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

47. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

48. За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

49. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

50. Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

51. Як правильно встановив суд першої інстанції, з огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні ст. 173, 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст. 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 ЦК України та § 1 глави 30 ГК України.

52. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

53. Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

54. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

55. Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

56. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 193 ГК України.

57. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

58. За обставинами цієї справи відповідач здійснював поставку зернових позивачу на підставі укладеного між сторонами Договору. При цьому конкретні умови щодо поставки та оплати товару узгоджувались сторонами у специфікаціях, що, зокрема, слідує зі змісту п. 1.1, 1.2, 2.4, 3.1 Договору та самих специфікацій.

59. Спору стосовно загальної кількості поставленого відповідачем товару та загального розміру здійсненої позивачем оплати за Договором між сторонами немає.

Відповідні обставини справи щодо дат та обсягів здійснених поставок, дат та розмірів здійснених платежів встановлені судом першої інстанції, визнаються позивачем і відповідачем та в апеляційному порядку не оскаржуються.

Спір, щодо якого було заявлено первісний та зустрічний позови у цій справі, і який зараз переданий на вирішення апеляційного суду, стосується розподілу здійснених позивачем оплат між здійсненими відповідачем трьома поставками відповідно до трьох специфікацій.

60. Суд апеляційної інстанції враховує, що в платіжних документах позивача не вказано, до якої конкретно специфікації вони відносяться. У призначенні платежу у всіх платіжних інструкціях вказано "За зернові по дог № ГРЧ-40 від 08.04.2024".

Тому, роблячи висновки щодо того, до якої специфікації належить яка оплата, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на загальні риси взаємовідносин сторін за Договором та враховує, що сторони не домовлялися про зміну умов співпраці (зокрема, суду не було надано додаткових угод до Договору, які би змінювали його умови або умови специфікацій до нього).

61. Умови поставки та оплати товару за всіма специфікаціями є однаковими: поставка - протягом 10 днів з дня підписання специфікації; оплата - двома частинами (86 % вартості партії здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення партії; 14 % вартості партії - здійснюється після реєстрації податкової накладної продавцем).

62. Специфікація № 1 була підписана сторонами 08.04.2024 на 300 тон пшениці загальною вартістю 2 340 000,00 грн. Рахунок за цією Специфікацією було виставлено на наступний день - 09.04.2024 на суму 2 340 001,62 грн.

Відповідно до видаткових накладних поставка здійснювалась з 10.04. по 21.04.2024. Загальний обсяг поставки - 287,42 тон пшениці загальною вартістю 2 241 877,56 грн.

Суд першої інстанції виснував, що обов`язок ТОВ "Кратос Україна" щодо поставки ТОВ "Гранова Україна" товару за Специфікацією № 1 вважається виконаним з 21.04.2024; у ТОВ "Гранова Україна" виник обов`язок з оплати усієї партії товару в розмірі 86 % її вартості протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення цієї партії (тобто до 24.04.2024 включно).

Оплати позивачем були здійснені: 09.04.2024 - 1 170 000,00 грн; 22.04.2024 - 842 400,00 грн; 25.04.2024 - 144 585,42 грн; 02.05.2024 - 84 892,14 грн - що в загальній сумі відповідає вартості поставленого покупцю товару за Специфікацією № 1 у розмірі 2 241 877,56 грн.

Відповідні податкові накладні відповідачем були зареєстровані: від 09.04.2024 № 3 на суму 1 170 000,00 грн - 16.04.2024; від 15.04.2024 № 8 на суму 51 324,84 грн - 23.04.2024; від 17.04.2024 № 9 на суму 414 180,29 грн - 23.04.2024; від 19.04.2024 № 10 на суму 407 784,29 грн - 30.04.2024; від 21.04.2024 № 11 на суму 198 588,14 грн - 30.04.2024.

Суд першої інстанції встановив, що розрахунок за Специфікацією № 1 був здійснений позивачем у встановлені нею строки, зокрема остання оплата на суму 84 892,14 грн становить 14 % від суми податкових накладних від 19.04.2024 № 10 та від 21.04.2024 № 11 (що зареєстровані 30.04.2024).

Встановлені судом першої інстанції умови розрахунку за Специфікацією № 1 сторонами не оскаржуються.

63. Специфікація № 2 була підписана сторонами 03.05.2024 на 300 тон кукурузи загальною вартістю 2 241 000,00 грн. Рахунок за цією Специфікацією було виставлено 06.05.2024 на суму 2 241 000,00 грн.

Відповідно до видаткових накладних поставка здійснювалась з 07.05. по 15.05.2024. Загальний обсяг поставки - 284,306 тон кукурудзи загальною вартістю 2 123 765,31 грн.

Зокрема, видаткові накладні містять такі відомості:

- від 07.05.2024 № 36 товар на суму 999 530,58 грн;

- від 08.05.2024 № 37 товар на суму 165 034,67 грн;

- від 09.05.2024 № 38 товар на суму 377 735,40 грн;

- від 12.05.2024 № 42 товар на суму 397 022,93 грн;

- від 15.05.2024 № 43 товар на суму 184 441,73 грн.

Суд першої інстанції виснував, що обов`язок ТОВ "Кратос Україна" щодо поставки ТОВ "Гранова Україна" товару за Специфікацією № 2 вважається виконаним з 15.05.2024; у ТОВ "Гранова Україна" виник обов`язок з оплати усієї партії товару в розмірі 86 % її вартості протягом 3 (трьох) банківських днів від дати накопичення цієї партії (тобто до 20.05.2024 включно).

64. Специфікація № 3 була підписана сторонами 13.05.2024 на 300 тон пшениці загальною вартістю 2 520 000,00 грн. Рахунок за цією Специфікацією було виставлено 14.05.2024 на суму 1 679 999,76 грн (за 200 тон).

Відповідно до видаткових накладних поставка здійснювалась 16-17.05.2024 (16.05.2024 поставлено пшениці на суму 831 994,69 грн; 17.05.2024 - на суму 216 862,77 грн). Загальний обсяг поставки - 124,864 тон пшениці загальною вартістю 1 048 857,46 грн. Тобто, партія не була накопичена ані в обсязі, передбаченому Специфікацією № 3, ані в обсязі, вказаному в рахунку на оплату № 36 від 14.05.2024.

65. За Специфікаціями № 2 і № 3 позивачем були здійснені такі оплати: 07.05.2024 - 1 000 000,00 грн; 14.05.2024 - 1 350 000,00 грн; 20.05.2024 - 354 992,74 грн; 22.05.2024 - 186 501,98 грн; 27.05.2024 - 134 288,01 грн, - всього на 3 025 782,73 грн.

66. У свою чергу, на підставі Специфікацій № 2 і № 3 відповідач за фактом першої події склав та зареєстрував податкові накладні:

- від 07.05.2024 № 1 на суму 1 000 000,00 грн (поставка кукурудзи; зареєстрована в ЄРПН 14.05.2024);

- від 08.05.2024 № 2 на суму 164 565,25 грн (поставка кукурудзи; зареєстрована в ЄРПН 15.05.2024);

- від 09.05.2024 № 3 на суму 377 735,40 грн (поставка кукурудзи; зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024);

- від 12.05.2024 № 7 на суму 397 022,93 грн (поставка кукурудзи; зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024);

- від 14.05.2024 № 10 на суму 1 350 000,00 грн (поставка пшениці; зареєстрована в ЄРПН 03.06.2024) з розрахунком коригування до неї від 31.05.2024 (зареєстрованим у ЄРПН 14.06.2024);

- від 15.05.2024 № 9 на суму 184 441,73 грн (поставка кукурудзи; зареєстрована в ЄРПН 24.05.2024).

67. При цьому позивач стверджує, що оплата від 14.05.2024 в сумі 1 350 000,00 грн була здійснена за кукурудзу на підставі Специфікації № 2, а не за пшеницю на підставі Специфікації № 3.

68. Суд першої інстанції погодився з такими доводами позивача та виснував, що платіжними інструкціями 07.05.2024 № 3933 на суму 1 000 000,00 грн та від 14.05.2024 № 4175 на суму 1 350 000,00 грн ТОВ "Гранова Україна" сплатило повну (100 %) вартість поставленого йому за Специфікацією № 2 товару вартістю 2 123 765,31 грн у передбачений цією Специфікацією строк; крім того, за покупцем фактично виникла переплата в розмірі 226 234,69 грн ((1 000 000,00 грн + 1 350 000,00 грн) - 2 123 765,31 грн).

Загальна сума такої переплати (з урахуванням того, що партія за Специфікацією № 3 накопичена не була) включає здійснені покупцем у подальшому платежі (20.05.2024 - на суму 354 992,74 грн; 22.05.2024 - на суму 186 501,98 грн; 27.05.2024 - на суму 134 288,01 грн) та складає 902 017,42 грн.

69. В апеляційній скарзі відповідач заперечує проти вказаних висновків суду першої інстанції, наполягає на тому, що взаємовідносини сторін правильно відображені саме в податкових накладних, з яких випливає, що позивач у день початку поставок кукурудзи за Специфікацією № 2 (07.05.2024) сплатив за неї 1 000 000 грн. Потім, після підписання Специфікації № 3, ще до початку поставок пшениці за цією Специфікацією, позивач 14.05.2024 сплатив авансом відповідачу 1 350 000,00 грн за пшеницю, а після цього продовжив сплачувати за кукурудзу 20.05.2024, 22.05.2024 та 27.05.2024 на підставі Специфікації № 2.

У зв`язку з тим, що позивач не розрахувався повністю за кукурудзу у визначений Специфікацією № 2 строк, відповідач, керуючись положеннями ст. 613 ЦК України, припинив поставки пшениці за Специфікацією № 3, надіслав позивачу претензію про сплату пені за Договором та вніс коригування у податкову накладну від 14.05.2024.

70. Аналізуючи зазначені доводи ТОВ "Кратос Україна", колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

71. Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Із введенням в дію цього стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

72. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

73. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

74. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

75. За Договором сторонами було підписано Специфікації № 1, № 2 та № 3. У кожній із них сторони домовилися про післяплату за товар, тобто, що оплата позивачем відбувається протягом певної кількості днів після завершення поставки зернових відповідачем.

Про авансові платежі сторони не домовлялися, як слідує з тих документів, які наявні в матеріалах справи.

76. Відповідач здійснив поставку за Специфікацією № 1, позивач вчасно розрахувався за неї, і лише після цього сторони підписали Специфікацію № 2 до Договору.

Натомість Специфікацію № 3 було підписано до закінчення розрахунків за Специфікацією № 2.

З огляду на накладення часових періодів один на одного відповідач у справі стверджує, що позивач частково розраховувався за Специфікацією № 2, потім - за Специфікацією № 3, потім знов за Специфікацією № 2.

Позивач проти цього заперечує та наполягає на тому, що черговості розрахунків не порушував.

77. Перевіривши встановлені обставини справи та наявні документи, суд апеляційної інстанції зазначає, що в нього немає підстав слідувати логіці відповідача, оскільки вона не простежується у наданих сторонами документах.

Так, на підставі Специфікацій № 1, № 2 та № 3 ТОВ "Кратос Україна" здійснювало поставки на користь ТОВ "Гранова Україна": спочатку на підставі Специфікації № 1, потім - Специфікації № 2, потім - Специфікації № 3.

ТОВ "Гранова Україна", у свою чергу, здійснювало оплату отриманого товару, зазначаючи у всіх платіжних інструкціях загальне призначення платежу "За зернові по дог № ГРЧ-40 від 08.04.2024".

Наведене не дає суду достатніх підстав для висновку про те, що ТОВ "Гранова Україна" порушувало черговість оплати за товар та сплачувало авансом за пшеницю на підставі Специфікації № 3, не розрахувавшись повністю за уже поставлену кукурудзу за Специфікацією № 2.

Суд вважає, що якби позивач допускав порушення черги оплат за зернові, він зазначав би про це в призначенні платежу в платіжних інструкціях. Але цього здійснено не було. Домовленості сторін про здійснення авансових платежів за Специфікацією № 3 в матеріалах справи також немає.

Крім того, в матеріалах справи міститься роздруківка електронного листа ТОВ "Кратос Україна" від 11.06.2024, надісланого відповідачем позивачу у відповідь на претензію останнього, де постачальник зазначає, що сторони взагалі не спілкувались між собою протягом виконання Договору, що додатково підтверджує висновки суду про те, що позивач та відповідач про зміну умов Договору не домовлялися.

78. Тож, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що обидві сторони за Договором, і позивач, і відповідач, виконували свої обов`язки відповідно до загальної черговості: спочатку за Специфікацією № 1, потім за Специфікацією № 2, потім за Специфікацією № 3.

79. На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо поставки позивачу повного обсягу товару за Специфікацією № 3 в строк, визначений за домовленістю сторін та вказаний у цій Специфікації. При цьому посилання відповідача на те, що покупець лише частково оплатив поставлений йому за Специфікацією № 2 товар, спростовуються вищенаведеними встановленими під час розгляду обставинами, у тому числі рахунками на оплату, видатковими і товарно-транспортними накладними, а також платіжними інструкціями (в призначенні платежів за якими вказано "За зернові по дог № ГРЧ-40 від 08.04.2024 року").

Доводи постачальника про те, що у зв`язку з неповною оплатою покупцем поставленого за Специфікацією № 2 товару ТОВ "Кратос Україна" не змогло в повному обсязі виконати свої зобов`язання в частині поставки пшениці 3-го класу згідно зі Специфікацією № 3, правильно відхилені судом першої інстанції. Крім того, місцевий господарський суд зауважив, що умови Договору не містять положень, які покладають на покупця обов`язок здійснювати попередню оплату за кожною зі Специфікацій чи передбачають закупівлю постачальником товару за отримані від покупця грошові кошти.

80. Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для застосування до цього спору положень ч. 2 ст. 613 ЦК України, якою передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

У цій справі судом не встановлено прострочення кредитора - ТОВ "Гранова Україна", тому підстави для відстрочення боржником - ТОВ "Кратос Україна", поставки пшениці за Специфікацією № 3 відсутні. Правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 31.10.2019 у справі № 904/5340/18 та від 01.04.2021 у справі № 910/1102/20, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, незастосовні у цій справі.

81. Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п. 201.10 ст. 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 сформувала наступний висновок: податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки, вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності.

При цьому Верховний Суд звертав увагу, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).

82. З посиланням на практику Верховного Суду відповідач в апеляційній скарзі вказував, що податкова накладна, виписана однією стороною в договорі на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків; натомість судом першої інстанції не було належним чином досліджено податкові накладні з інформацією щодо погодження покупцем факту їх реєстрації.

83. Перевіривши податкові накладні та проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які посилається ТОВ "Кратос Україна" в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє наведені доводи відповідача.

Зокрема, відповідно до практики Верховного Суду, на яку посилається відповідач, податкові накладні можуть засвідчувати факт поставки товару (якщо покупець не доводить іншими доказами наявність у податкових накладних дефекту). Натомість за обставинами цієї справи факт поставки товару сторонами не оскаржується. Спір між сторонами виник стосовно правильного визначення черговості оплат за Договором та призначення здійсненого позивачем конкретного платежу від 14.05.2024 на суму 1 350 000,00 грн.

Тому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновки Верховного Суду у постановах від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17, від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19, від 26.09.2023 у справі № 922/2417/22, на які посилається ТОВ "Кратос Україна", незастосовні до спору у цій справі, оскільки йдеться про доведення не факту поставки товару, а факту здійснення авансового платежу, який Договором не передбачено та самим платником не визнається.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за обставинами цієї конкретної справи складена та зареєстрована постачальником податкова накладна від 14.05.2024 за фактом здійснення авансової оплати покупцем за товар не може переконливо засвідчити саме таке призначення платежу, якщо воно заперечується самим платником - покупцем.

84. На підставі викладеного, оцінюючи вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи стандарт вірогідності доказів та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що надані відповідачем у справі податкові накладні (зокрема, податкова накладна від 14.05.2024 № 10 на суму 1 350 000,00 грн (зареєстрована в ЄРПН 03.06.2024) з розрахунком коригування до неї від 31.05.2024 (зареєстрованим у ЄРПН 14.06.2024)) не доводять із більшою вірогідністю (порівняно з іншими наявними у справі доказами) того, що оплата 14.05.2024 у сумі 1 350 000,00 грн була здійснена за Специфікацією № 3, а не за Специфікацією № 2, як стверджує позивач.

85. Отже, за результатами апеляційного перегляду цієї справи суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого господарського суду про те, що мало місце неналежне виконання ТОВ "Кратос Україна" обов`язку щодо своєчасної поставки покупцю передбаченого Специфікацією № 3 до Договору товару в повному обсязі, тому у ТОВ "Гранова Україна" існують правові підстави для нарахування пені. Водночас посилання ТОВ "Кратос Україна" на наявність у покупця простроченої заборгованості з оплати товару за Специфікацією № 2 до Договору у розмірі 146 840,04 грн є безпідставними, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог ТОВ "Кратос Україна" про стягнення з ТОВ "Гранова Україна" заборгованості за Договором та пені.

86. Розмір нарахованої позивачем та задоволеної судом першої інстанції пені в розмірі 147 114,24 грн відповідачем не оскаржувався. Суд апеляційної інстанції вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства і умовам Договору.

87. Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог ТОВ "Гранова Україна" та безпідставність зустрічних позовних вимог ТОВ "Кратос Україна". Доводи апеляційної скарги ТОВ "Кратос Україна" висновків місцевого господарського суду не спростовують, тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

88. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

89. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

90. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі № 910/9251/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

91. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 у справі № 910/9251/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена - 14.04.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська