ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Справа№ 910/10314/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2024

у справі № 910/10314/24 (суддя Г.П. Бондаренко - Легких)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 24 885, 03 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 24 885, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля "Renault Logan" в результаті ДТП перейшло право вимоги до відповідача, як страховика особи, винної у ДТП.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/10314/24 позов задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суму страхового відшкодування у розмірі 24 885 грн 03 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу "Renault Logan" у розмірі 41 376, 72 грн, що підтверджується платіжним дорученням №932393 від 29.11.2022, копія якого наявна в матеріалах справи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Renault Megane Scenic" на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР203105342, який діяв станом на 10.02.2022, а відтак, позивач набув права вимоги до відповідача як страховика винної особи.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/10314/24, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 22.1 ст. 22, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, ст.ст. 86, 236, 238 ГПК України, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом не враховано коефіцієнт зносу автомобілю. Окрім того, на думку скаржника, судом безпідставно не взято до уваги звіт оцінювача, який був долучений до справи відповідачем.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І.П., суддів Владимиренко С.В., Демидової А.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/10314/24 та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, в результаті дорожньо-транспортної пригод, яка сталась 10.02.2022 в місті Києві по вулиці Поліська, 15А за участю транспортного засобу "Renault Logan" д.н.з. НОМЕР_1 та "Renault Megane Scenic" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , обидва транспорті засоби зазнали механічних ушкоджень.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником (ТОВ "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ") транспортного засобу "Renault Logan" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" діяв договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №480а1н від 07.07.2021, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання з відшкодування матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику цього транспортного засобу.

На момент вчинення ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Renault Megane Scenic" була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно зі страховим полісом ЕР203105342.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 03.06.2022 у справі №753/4455/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених статями 1224, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 03.06.2022 у справі №753/4450/22, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.09.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вартість відновлювального ремонту "Renault Logan" склала 53 898, 90 грн з ПДВ (44 915, 75 грн без ПДВ), що підтверджується рахунком ТОВ "КИЙ АВТО ЦЕНТР" від 17.02.2022 №х5002034.

18.02.2022 власник/страхувальник транспортного засобу "Renault Logan" звернувся до позивача з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту.

На підставі страхового акту від 28.11.2022 №ARX3450569 згідно з розрахунком страхового відшкодування позивачем визначено страхову суму, яка підлягає відшкодуванню, в розмірі становить 41 376, 72 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 29.11.2022 №932393 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу "Renault Logan" д.н.з. НОМЕР_1 (ТОВ "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ") в розмірі 41 376, 72 грн.

Після виплати страхового відшкодування страхувальнику, відповідач звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" як страховика особи, винної у ДТП в порядку суброгації у розмірі ліміту відповідальності за шкоду майну у відповідності до полісу ЕР203105342 із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 41 376, 72 грн.

Відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 16 491, 69 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №94940 від 01.05.2023, що і стало підставою для звернення ПрАТ "СК "АРКС" з позовом у даній справі про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування в межах ліміту полісу ЕР203105342 у розмірі 24 885, 03 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 36.1. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рахунку СТО ТОВ "КИЙ АВТО ЦЕНТР" від 17.02.2022 №х5002034 на підставі страхового акту від 28.11.2022 №ARX3450569 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 41 376, 72 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2022 №932393.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається з договору добровільного страхування транспортного засобу "Renault Logan", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , заяви про подію та виплату за договором, актом огляду транспортного засобу, останній - 2019 року випуску і станом на час спірної ДТП на відновлювального ремонту наведений вище строк не сплив, відповідно коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку не застосовується.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

За положеннями ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В постановах Верховного Суду, викладена в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17 зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (позиція

Таким чином, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом для визначення суми страхового відшкодування відповідача вірно враховано вартість відновлювального ремонту в розмірі 44 915, 75 грн без ПДВ, що підтверджується рахунком ТОВ "КИЙ АВТО ЦЕНТР" від 17.02.2022 №х5002034, а також те, що за полісом № ЕР203105342 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза становить 0 грн.

З огляду на викладене вмотивованим є висновок суду про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.12.2024 у справі № 910/10314/24 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова