ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5793/24

За позовом: Державної митної служби України () в особі Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, , електронна пошта )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул., Велика Арнаутська, 15, , ел. пошта )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Промислова, буд.26 каб. 21, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Харькіна А.Д. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Кравченко Ю.В. - в порядку самопредставництва.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Харькіна А.Д. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Суть спору: Державна митна служба (далі ДМС) України в особі Одеської митниці (далі - Одеська митниця) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» про стягнення заборгованості по орендній платі за період з червня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 63 963 грн 14 коп.

Ухвалою суду від 06.01.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/5793/24, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 04.02.2025р. Ухвалою суду від 04.02.2025р. відкладено судове засідання на 18.02.2025р. Ухвалою суду від 18.02.2025р. залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях , та відкладено судове засідання на 11.03.2025р. Ухвалою суду від 11.03.2025р. відкладено судове засідання на 27.03.2025р. Ухвалою суду від 27.03.2025р. оголошено перерву на 01.04.2025р.

Позивач - ДМС України в особі Одеської митниці, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, повністю підтримує позицію позивача, просить суд задовольнити позов з підстав, викладених у поясненнях, які надійшли до суду 27.03.2025р.

Відповідач - ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав. Ухвали суду про місце, дату та час судових засідань судом по справі направлялись на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але, згідно інформації «Укрпошти» , адресат відсутній за вказаною адресою.

В ухвалі від 16.01.2023р. у справі №916/3670/21 Верховний Суд зазначив, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Крім того, ухвали суду про відкладення судових засідань було розміщено на офіційному сайті Господарського суду Одеської області.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час судових засідань

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків».

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене вище, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Як зазначив позивач у справі, 06.05.2016р. між РВ ФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» (Орендар) було укладено Договір №15 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності , пп. 1.1. п. 1 якого визначено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: майданчик на території пункту пропуску для автомобільного сполучення «Платонове» (інв. № 10332127), загальною площею 85,00 кв.м., за адресою: Одеська область, Красноокнянський р-н, с. Платонове, що обліковується на балансі Одеської митниці Державної фіскальної служби України (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно звіту про незалежну оцінку, яка проведена ТОВ «ЕОС» станом на 21 грудня 2015 року, та становила 84 964 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до умов Договору, майно було передано в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів (розміщення та експлуатація магазину безмитної торгівлі)(п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, визначений Договором.

Згідно п. 10.1 даний Договір укладено сторонами строком на 1 рік, з 06.05.2016р. по 06.05.2017р. включно.

На твердження позивача, Договором про внесення змін від 21.05.2018р. термін дії Договору оренди від 06.05.2016р. продовжено до 06.09.2019р. включно. Договором про внесення змін від 13.05.2019р. термін Договору оренди від 06.05.2016р. продовжено до 06.05.2020р. включно.

Відповідно до пункту 10.2 Договору умови Договору зберігають силу протягом усього строку цього Договору, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до повного виконання зобов`язань.

Пунктом 3.11 Договору встановлено, що у разі припинення Договору оренди Орендар сплачує оренду до повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості за орендною платою у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Позивач також зазначає, що згідно пункту 10.10. Договору майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складення акту приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендодавця.

На твердження позивача, станом на день подання позову Орендарем ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» , орендоване майно не повернуто, оскільки акт приймання передання майна до Одеської митниці не надходив.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що листом приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Колечко Д.М. від 30.06.2024р. № 15921/8.19 направлено до Одеської митниці копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.06.2021р. ВП № 65037964, якою було описано та накладено арешт на тютюнові вироби (у кількості 60 позицій), алкогольні напої ( у кількості 289 позиції) та рухоме майно у вигляді різнотипних товарів (у кількості 18 позицій), за адресою: Одеська область, Подільський р-н, с. Платонове, пункту пропуску «Платонове», (відділ митного оформлення біля митного посту «Подільськ» Одської митниці ДМСУ магазин з написом DUTYFREE, що належить ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ»). Приватним виконавцем Колечко Д.М. опечатано вхідні двері та вікно торгівельного залу , та вхідні двері складу магазину безмитної торгівлі ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ», за результатами проведених виконавчих дій складено акт приватного виконавця від 28.04.2021р.

Позивач зазначає, що згідно додатку 2.2. до Передавального акту від 28 грудня 2021р., Одеська митниця прийняла дебіторську заборгованість ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» на загальну суму 4 531 грн 47 коп. за травень 2021р. та згідно додатку 3.1 до Передавального акту від 28 грудня 2021р. залишок авансового платежу у сумі 528 грн 24 коп.

Як зазначає позивач, п.п. 3.1., 3.3. Договору встановлено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2015 року 6 550 гривень. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається відповідно до вимог чинного законодавства. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб сайті Фонду державного майна України.

Договором про внесення змін від 24.06.2019р. сторони дійшли згоди викласти п. 3.1 Договору оренди від 06.05.2016р. в такій редакції: «орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами та доповненнями), і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 8 084,67 гривень.».

Згідно пп. 3.6 п. 3 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, на який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 50% надсилається Орендарем Орендодавцеві.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації (відповідно до вимог чинного законодавства) і стягується до бюджету та Балансоутримувачу, визначеному пунктом 3.6 у співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.7 Договору).

На твердження позивача, враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна», заборгованість ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» перед Одеською митницею за оренду майданчика за період червень 2021р. - лютий 2023р. складає 63 963 грн 14 коп.

Позивач заявляє, що листами від 28.03.2023р. № 7.10-1/22-01/13/5579, від 20.04.2023р. № 7.10-1/22- 01/13/7379, від 18.05.2023р. № 7.10-1/22-01/13/9447, від 14.06.2023р. № 7.10-1/22- 01/13/11993, від 17.07.2023р. № 7.10-1/22-01/13/14186, від 16.08.2023р. №7.10-1/22- 01/13/15859, від 26.09.2023р. № 7.10-1-22-01/13/18428, від 13.10.2023р. № 7.10-1/22- 01/13/19636, від 15.11.2023р. № 7.10-1/22-01/13/21925 Одеською митницею направлялися на адресу ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» відповідні рахунки за оренду майданчика. Також , Одеська митниця зверталася до ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» з претензією від 28.06.2023р. вих. № 7.10-1/21-02/13/12903, однак жодної відповіді від відповідача на адресу позивача не надходило.

Враховуючи все зазначене, позивач просить суд стягнути з ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» заборгованість по орендній платі за період з червня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 63 963 грн 14 коп.

У якості нормативного обгрунтування позову позивач послався на загальні положення Цивільного кодексу України, що регулюють правовідношення та зобов`язання сторін, зокрема, ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, повністю підтримує позицію позивача та зазначає, що відповідно до п. 10.9 Договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Так, за наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях №181 від 24.02.2023р., у зв`язку з закінченням строку дії договору, невиконанням орендарем істотних умов, Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15 від 06.05.2016р. між РВ ФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» (Орендар) припинив свою дію.

Однак, як зазначає третя особа, заборгованість відповідачем не була сплачена, об`єкт оренди не було повернено.

Також, третя особа повідомляє, що рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024р. по справі № 916/2254/24, позов керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях до ТОВ «РОЯЛ ДЬЮТІ ФРІ», третя особа Одеська митниця, про стягнення неустойки за час прострочення повернення об`єкту оренди та повернення об`єкту державної власності, задоволено повністю.

Відповідно до пункту 8.2. Договору оренди орендодавець та балансоутримувач мають право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки.

Третя особа зазначає, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості заявлена на користь балансоутримувача у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору оренди, та лише у межах 50% відповідно до пункту 3.6 Договору.

Третя особа зазначила, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Враховуючи наведене третя особа, просить позов Державної митної служби України в особі Одеської митниці задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Виходячи з матеріалів справи, пояснень представників сторін, судом встановлено, що між РВ ФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» (Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15 від 06.05.2016р. , згідно з п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: майданчик на території пункту пропуску для автомобільного сполучення «Платонове» (інв. № 10332127), загальною площею 85,00 кв.м., за адресою: Одеська область, Красноокнянський р-н, с. Платонове, що обліковується на балансі Одеської митниці Державної фіскальної служби України (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно звіту про незалежну оцінку, яка проведена ТОВ «ЕОС» станом на 21 грудня 2015 року, та становила 84 964 грн.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно було передано в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів (розміщення та експлуатація магазину безмитної торгівлі).

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Враховуючи те, що об`єкт оренди відповідно до наявних у справі матеріалів є державною власністю, на правовідносини, що склалися між сторонами за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15, розповсюджуються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ( в редакції, що була чинною станом на дату укладення Договору) оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15 від 06.05.2016р. склалися орендні правовідносини.

За матеріалами справи, 06.05.2016р. Орендодавець передав об`єкт оренди Орендарю, що підтверджується Актами приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі Державної фіскальної служби до договору оренди від 06.05.2016р. та від 24.06.2019р., укладеними з ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ», підписаними сторонами без зауважень

Крім того, Акт приймання-передавання державного нерухомого майна від 24.06.2019р. погоджено Балансоутримувачем.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. №1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України прийнято рішення про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Таким чином, господарський суд зазначає, що саме Державна митна служба України в особі Одеської митниці є належним позивачем по справі.

Згідно пункту 10.1 Договору №15 від 06.05.2016р. даний Договір укладено сторонами строком на 1 рік, з 06.05.2016р. по 06.05.2017р. включно.

Разом з тим, Договором про внесення змін від 21.05.2018р. термін дії Договору оренди від 06.05.2016р. продовжено до 06.09.2019р. включно. Договором про внесення змін від 13.05.2019р. термін Договору оренди від 06.05.2016р. продовжено до 06.05.2020р. включно.

Як вбачається із наказу Регіонального відділення ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях № 181 від 24.02.2023р., у зв`язку з закінченням строку дії Договору, невиконанням орендарем істотних умов, Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15 припинив свою дію.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2015 року 6 550,00 гривень.

Відповідно до п. 3.3. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається відповідно до вимог чинного законодавства. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб сайті Фонду державного майна України.

Разом з тим, Договором про внесення змін від 24.06.2019р. сторони дійшли згоди викласти пункт 3.1 Договору оренди від 06.05.2016р. в такій редакції: «орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами та доповненнями), і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 8 084,67 гривень.»

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України обов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 3.6. Договору №15 від 06.05.2016р. орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, на який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 50% надсилається Орендарем Орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації (відповідно до вимог чинного законодавства) і стягується до бюджету та Балансоутримувачу, визначеному пунктом 3.6 у співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.11. Договору №15 від 06.05.2016р. закріплено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку оренди не звільняє Орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою в повному обсязу, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до Державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.2 Договору №15 від 06.05.2016р. умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку цього Договору, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до повного виконання зобов`язань.

Разом з тим, згідно п. 10.10. Договору майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складення акту приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендодавця.

Господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять акту приймання передавання про повернення майна.

Згідно ч.1, ч.4 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній станом на дату укладання Договору) орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором, орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

За приписами ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, відповідач, зобов`язавшись щомісячно не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування орендованим приміщенням повинен був виконувати свої зобов`язання.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів оплати заборгованості за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №15.

Водночас, відповідно до абзацу 4 підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна», на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше:орендарям на територіях, визначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) після 30 вересня 2022 року і 30 травня 2022 року відповідно і до закінчення строку, визначеного в абзаці першому цього підпункту.

У підпункті 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна», зазначено майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської та Одеської областей.

Судом перевірено розрахунок заборгованості з орендної плати, наданий позивачем та встановлено що його зроблено з врахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна» та він є правильним.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Державної митної служби України в особі Одеської митниці до ТОВ «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» про стягнення заборгованості по орендній платі за період з червня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 63 963 грн 14 коп. у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державної митної служби України в особі Одеської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» про стягнення заборгованості у розмірі 63 963 грн 14 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ДЮТІ ФРІ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Промислова, буд.26 каб. 21, ) на користь Державної митної служби України () в особі Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 63 963 грн 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07 квітня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога