ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5057/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/5057/24 за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1 Д, )

до відповідача-1: Малого приватного підприємства "АІСТ" (75500, Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Воровського, буд. 176, )

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

про стягнення 338 509,70 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідачів: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Малого приватного підприємства "АІСТ" та ОСОБА_1 про стягнення 338 509,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 кредитного договору № б/н від 16.09.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.11.2024р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 23.12.2024р.

Судом встановлено, що адресою місцезнаходження відповідача 2 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 75500, Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Воровського, буд. 176.

Згідно ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання положень названого Закону Господарським судом Одеської області вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд судом даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у спосіб, визначений ч.1 ст.121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Ухвалою від 23.12.2024р. відкладено підготовче засідання на 10.02.2025р.

Станом на 10.02.2025р., від відповідачів будь-яких заяв, клопотань, відзив по суті позовних вимог не надходило. Суд вважає можливим закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою від 10.02.2025р., керуючись ст.ст.120,177,185,234,235 Господарського процесуального кодексу України, Суд закрив підготовче провадження у справі № 916/5057/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до Малого приватного підприємства "АІСТ" та ОСОБА_1 про стягнення 338 509,70 грн., призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10.03.2025р.

Суд може продовжити стадію розгляду справи по суті, зважаючи на те, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи на іншу дату.

З метою повного та всебічного розгляду справи, дотримання принципів змагальності та реалізації процесуальних прав і обов`язків сторін, суд вважає за необхідне продовжити строк розгляду справи по суті на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та відкласти судове засідання при розгляді справи по суті на іншу дату.

У зв`язку з першою неявкою представників відповідачів у судове засідання при розгляді справи по суті, для надання можливості сторонам реалізувати свої процесуальні права на стадії розгляду справи по суті, з метою забезпечення принципів рівності та змагальності, суд вирішив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті.

Керуючись статтями 120, 216, 234, 235 ГПК України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, господарський суд, ухвалою від 10.03.2025р. продовжив строк розгляду справи по суті на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відклав розгляд справи по суті на 01 квітня 2025р

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Судом 01.04.2025р., в порядку ст.240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

16.09.2021 Мале приватне підприємство "АІСТ" (далі Відповідач-1) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України Відповідач-1 приєднується до розділу « 1.1. Загальні положення» та підрозділу « 3.2.2. Умови та правила надання послуги «КУБ»» Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), що розміщені на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» pb.ua на дату укладення Договору. Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Пунктом 3.2.2.1. Заяви передбачено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» (далі Послуга) для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і відсотків або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання фінансової допомоги. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства продавця за товари та послуги.Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України (далі НБУ), які регулюють кредитні відносини.

Відповідно до пункту 3.2.2.3. Заяви надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на наступних умовах: Повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. За користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.2.6.2.). У разі виникнення простроченних зобов`язань за кредитним договорому Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами.

16.09.2021 на підставі укладеного договору, Позивачем було перераховано на поточний рахунок Відповідача-1 кредитні кошти у розмірі 500000.00 грн, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2 .

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Умов, викладених у Заяві п. 3.2.8.3.1.2 строк користування Кредитом зазначено у Заяві про приєднання. Максимальний строк користування Кредитом не може перевищувати 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

Згідно п. 1.3. Заяви Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

За змістом п. 3.2.8.3.2. За користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах.

Відповідно до п. 1.4. Заяви у період з дати підписання Заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1.6 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1.4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).

Таким чином, процентна ставка визначалася перші 6 місяців 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1,4% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту. Таким чином розмір процентів за перші шість місяців становив 500000,00*1,6%= 8000,00 грн (співпадає із сумою вказаною в Графіку), а починаючи із сьомого місяця 500000,00* 1,4%= 7000,00 грн (співпадає із сумою вказаною в Графіку).

В графіку проценти відображені в колонці «сума процентів», однак ці ж самі суми у тій самій кількості в доданому Банку розрахунку заборгованості вказано в колонці з назвою «комісія нарахована», і надходили суми погашення як «комісія», однак вказана «комісія» по своїй суті і є тими процентами, про які домовилися в Договорі.

В порушення відповідних умов Договору та приписів законодавства Відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії, однак ці ж самі суми у тій самій кількості в доданому Банку розрахунку заборгованості вказано в колонці з назвою «комісія зарахована», і надходили суми погашення як «комісія», однак вказана «комісія» по своїй суті і є тими процентами, про які сторони домовилися в Договорі.

Таким чином, щомісячне нарахування «комісії» у розмірі 8000,00 грн та 7000,00 грн (залежно від періоду користування кредитом) за свою суттю є процентами за користування грошовими коштами відповідно до ст.1048 ЦК України.

Станом на момент розгляду справи заборгованість Відповідача-1 за Договором становить 338 509,70 грн та складається з: 290 000 грн - заборгованість за кредитом; 48 509,70 грн. - заборгованість за процентами.

Відповідно до умов Договору та наданого розрахунку заборгованості саме по собі позначення вказаних сум як «комісії», з урахуванням викладеного у позовній заяві нормативного обґрунтування щодо цих сум як процентів за користування кредитними коштами, не може свідчити про зміну правової природи такого зобов`язання та розуміння останнього як «комісії», тобто плати за неналежне виконання зобов`язань.

Таким чином, часткове повернення відповідачем кредитних коштів та процентів за користування ними є виконанням основного зобов`язання за кредитним договором у спірних правовідносинах (основної суми боргу та процентів за кредитом).

Вищевказаної позиції щодо нарахування комісії, як за свою суттю є процентами притримується Східний апеляційний господарський суд (постанова по справі №922/1624/24 від 11.10.2024).

Також, 16.09.2021 року між АТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки №POR060, (далі Договір поруки), дата генерування договору поруки Банком - 15.09.2021, але фактична дати укладання договору поруки це дата підписання договору з використанням електронного цифрового підпису - 16.09.2024 (після підписання кредитного договору між позивачем та відповідачем-1). Предметом якого є надання поруки Відповідачем-2 за виконання зобов`язань Відповідача-1, які випливають з Договору.

Неналежне виконання відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів наявних сум заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ч.1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, між позивачем і відповідачем-1 укладений за допомогою КЕП кредитний договір № б/н від 16.09.2021, на виконання умов якого позивач видав відповідачу-1 кредит, строком на 12 місяців з дати видачі кредиту.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний залишок несплаченої заборгованості по кредитному договору № б/н від 16.09.2021 становить 290 000 грн.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено господарським судом, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором, про що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки № POR060, умовами якого встановлено солідарну відповідальність перед позивачем.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.1,7 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи укладений між позивачем та відповідачем-1 кредитний договір № б/н від 16.09.2021, укладений між позивачем та відповідачем-2 договір поруки № POR060, з огляду на встановлені обставини справи в частині несвоєчасного та неповного повернення наданого кредиту, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 290 000 грн. заборгованості за кредитом.

Враховуючи факт прострочення погашення кредиту відповідачем-1, перевіривши розрахунки позивача та приймаючи до уваги ненадання відповідачами контррозрахунків заявлених до стягнення сум, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за процентами у розмірі 48 509,70 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001, м. Київ, вул.. Грушевського 1Д, ) до Малого приватного підприємства "АІСТ" (75500, Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Воровського, буд. 176, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Малого приватного підприємства "АІСТ" (75500, Херсонська область, Генічеський район, м.Генічеськ, вул.Воровського, буд.176, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001, м.Київ, вул.Грушевського 1Д, ) 290 000 (Двісті дев`яносто тисяч) грн. - заборгованість за кредитом; 48 509 (Сорок вісім тисяч п`ятсот дев`ять)грн.70 коп. - заборгованість за процентами та судовий збір в сумі 4 062 (Чотири тисячі шістдесят дві) грн. 11 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.ст.254,256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 10 квітня 2025 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна