АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3036/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання: Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - адвокат Негуляєв М.А.

від ОСББ Східний 17 - керівник Ляховський С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 (повний текст складено та підписано 06.02.2025, суддя Малярчук І.А.)

у справі №916/3036/24

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Східний 17

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В.

про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Східний 17 в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд визнати протиправною реєстраційну дію державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталії Володимирівни від 31.10.2023 за №006015963.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувану реєстрацію дію вчинено у порушення вимог чинного законодавства, зокрема реєстратор здійснив державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за рішенням неуповноваженого органу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3036/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до вимог чинного законодавства, державний реєстратор не має обов`язку щодо перевірки чинності повноважень щодо правомочності проведення загальних зборів органу. В свою чергу відповідна реєстраційна дія була вчинена реєстратором на підставі заяви про зміну керівника юридичної особи та рішення ОСББ Східний 17, що свідчить про дотримання державним реєстратором вимог чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Не погодившись із вказаним рішенням, до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3036/24 скасувати та ухвалити нове, яким визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталії Володимирівни від 31.10.2023 за №006015963.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим із неправильним встановленням фактичних обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому підлягає скасуванню з огляду на таке:

- місцевим господарським судом невірно встановлено обставини справи, оскільки в оскаржуваному рішенні суд послався на те, що оспорювану реєстраційну дію вчинено на підставі рішення, яке оформленого протоколом Загальних зборів ОСББ Східний 17, однак, загальні збори ОСББ «Східне 17» як орган управління ОСББ не приймали такого рішення, натомість спірну реєстраційну дію проведено на підставі рішення правління ОСББ «Східне 17», яке наявне в матеріалах справи, а тому судом неправильно названо рішення правління рішенням Загальних зборів відповідача;

- поза увагою місцевого господарського суду залишено доводи позивача про те, що Загальними зборами ОСББ «Східне 17» не обирався новий склад Правління, а тому протокольне рішення правління, на підставі якого проведено оскаржувану реєстраційну дію, не є рішенням уповноваженого органу, на підставі якого вносяться відомості про зміну керівника юридичної особи, а тому Державним реєстратором протиправно змінено керівника відповідача;

- не взято судом першої інстанції до уваги й те, що державний реєстратор має доступ до реєстраційної справи в електронній формі, а тому він повинен встановити чи подано для реєстрації змін рішення саме уповноваженого органу, чого не було здійснено у даному випадку;

- апелянт погоджується, що державний реєстратор не має повноважень перевіряти провамочність проведення загальних зборів як органу, але наполягає, що державний реєстратор повинен перевірити наявність рішення Загальних зборів ОСББ, яким було обрано членів правління ОСББ та відповідно наявність у останніх повноважень на вчинення певних дій;

- на думку апелянта, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами правління ОСББ «Східний 17», а тому не мали права обирати ОСОБА_3 головою ОСББ та, відповідно, подавати заяву державному реєстратору для зміни керівника цього ОСББ;

- в наявному у матеріалах справи протокольному рішенні правління ОСББ, на підставі якого вчинено спірне реєстраційну дію, наявне посилання на рішення Загальних зборів, на підставі якого обрано новий склад правління. Однак, поза увагою суду першої інстанції залишено те, що таке рішення загальних зборів відсутнє.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 відкрито апеляційне провадження у цій справи та призначено її до розгляду на 09.04.2025.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішення дійсно припустився описки вказавши про те, що реєстраційну дію проведено на підставі рішення загальних зборів ОСББ, натомість як вірним є рішення правління ОСББ. Відповідач вважає, що у даному випадку відсутнє неправильне встановлення судом обставин справи, проте має місце однотипна описка зазначення невірного найменування документу та його видавця при збережені правильними дати та номеру документу, а також його змісту.

На переконання відповідача, певна неточність або незрозуміле формулювання трактується як описка, яка може бути виправлена судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи. Відповідач зазначає, що вже подав до суду першої інстанції заяву про виправлення описок.

Також, на думку відповідача, твердження апелянта про те, що реєстратор повинен перевіряти наявність рішення Загальних зборів ОСББ про обрання членів правління не ґрунтуються на законі. Позивач у апеляційній скарзі не наводить жодних посилань на норми права, які б передбачали саме такий порядок дій реєстратора, як зазначає позивач.

Відповідач також зауважує, що реєстраційна справа ОСББ «Східний 17» не містить жодних відомостей про обрання на Загальних зборах ОСББ членів правління у будь-який період. Тому твердження позивача, що лише попередній склад правління є уповноваженим органом, є безпідставними та необґрунтованими.

Судом апеляційної інстанції також отримано відзив на апеляційну скаргу від третьої особи в якому остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає, що оспорювані позивачем реєстраційній дії проведені державним реєстратором з повним дотриманням норм чинного законодавства України.

До суду апеляційної інстанції також надійшла заява відповідача про застосування заходів процесуального примусу в якій останній просить суд:

- постановити ухвалу про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 (Позивача) у формі штрафу з метою припинення зловживання процесуальними правами;

- постановити окрему ухвалу про неналежне виконання професійних обов`язків представником Позивача (підписана адвокатом апеляційна скарга обґрунтовується твердженням, яке вводить суд в оману).

В обґрунтування названої заяви відповідач зазначає, що позивач вводить суд в оману своїм твердженням про наявність рішення Правління та Загальних зборів ОСББ в реєстраційній справі, оскільки в реєстраційній справі ОСББ «Східний 17», копію якої суд отримав за клопотанням позивача, наявна лише одна копії рішення Правління ОСББ «Східний 17» про обрання голови Правління, в свою чергу інші рішення про обрання Правління в такій справі відсутні.

Відповідач вважає, що введення суду в оману неправдивим твердженнями, яке є суттєвим для підстави апеляційної скарги, є ознакою зловживання позивачем процесуальними правами.

Розглянувши під час судового засідання від 09.04.2025 таку заяву колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

За приписами ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф. 2. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ст. 132 ГПК України).

Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 по справі №911/2737/17 зазначив, що доволі важко провести межу між правомірною реалізацією власних прав і зловживанням правами, оскільки зовні вони виглядають однаково. Основним критерієм для висновку про визнання дій зловживанням процесуальними правами є їх невідповідність завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, а саме перешкоджання судочинству.

На переконання колегія суддів, у даному випадку, посилання сторони по справі на будь-які обставини, докази є лише його доводами та думкою, які вона висловлює у заявах по суті справи, а тому вчинення таких дій не може бути достатнім для висновку про зловживання позивачем та його представником своїми процесуальними правами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає відсутніми підстави для вжиття заходів процесуального примусу з наведених відповідачем підстав.

Під час судового засідання від 09.04.2025 представник апелянта підтримав доводи та вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, загальними зборами ОСББ Східний 17 21.02.2021 були прийняті рішення, оформлені протоколом №14 від 21.02.2021 на яких вирішено: обрати новий склад правління ОСББ Східний 17 у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 .

За рішеннями загальних зборів ОСББ Східний 17, оформленими протоколом №11 від 17.03.2021 було обрано головою правління ОСББ Східний 17 - ОСОБА_11 .

Рішенням Правлінням ОСББ Східний 17 від 27.10.2023, оформленим протоколом №1 від 27.10.2023 вирішено: обрати головуючим на засіданні правління ОСББ Східний 17 ОСОБА_3 , секретарем ОСОБА_2 ; обрати головою правління ОСББ Східний 17 ОСОБА_3 , заступником голови правління ОСОБА_2 ; звільнити з 27.10.2023 ОСОБА_11 з посади голови правління ОСББ Східний 17.

На підставі даного рішення, 31.10.2023 проведено державну реєстрацію до відомостей ОСББ "Східний 17" щодо зміни керівника у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що внесено запис №006015963.

Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції, позивач зазначив, що вищевказану реєстрацію дію щодо зміни керівника ОСББ вчинено у порушення вимог чинного законодавства, зокрема реєстратор здійснив державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за рішенням неуповноваженого органу.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об?єднання, професійної спілки, її організації або об?єднання, політичної партії, організації роботодавців, об?єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, в якій також може зазначатися прохання про реєстрацію такої особи платником податку на додану вартість та/або про обрання спрощеної системи оподаткування, та/або про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, іншого визначеного законом суб`єкта (особи) про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України Про виконавче провадження, у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого п. 2 ч. 1 цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пп. 1, 2 цієї частини).

Так наявні матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора із відповідною заявою щодо державної реєстрації юридичної особи з 01.05.2023 (форма 2) про зміну керівника юридичної особи.

До вказаної заяви заявником було надано рішення Правління ОСББ Східний 17 від 27.10.2023, оформленого протоколом №1 від 27.10.2023, яким зокрема вирішено обрати головою правління ОСББ Східний 17 ОСОБА_3 та звільнити з 27.10.2023 ОСОБА_11 з посади голови правління ОСББ Східний 17.

На підставі даної заяви та рішення, державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. було проведено державну реєстрацію за №006015963 від 31.10.2023 про внесення змін про керівника ОСББ Східний 17.

Отже, колегія суддів зазначає, що у даному випадку державний реєстратор у відповідності до положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 місту Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинив відповідну реєстраційну дію на підставі наданого заявником рішення уповноваженого органу управління юридичної особи.

При цьому, судова колегія зазначає, що чинне законодавство не зобов`язує державного реєстратора перевіряти дотримання порядку скликання та процедури голосування на засіданні правління об`єднання. В свою чергу, державний реєстратор проводить реєстраційні дії, виключно на підставі поданих йому документів та відомостей, які передбачені законом.

Враховуючи викладене, державним реєстратором приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. з дотриманням Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповідно до наданих документів внесено до Єдиного державного реєстру запис №006015963 від 31.10.2023.

Колегія суддів також відзначає, що в матеріалах справи міститься скарга адвоката позивача Білої Тетяни Володимирівни до Міністерства юстиції України на реєстраційні дії проведені державним реєстратором 16.05.2024, в якій викладено прохання про проведення перевірки правомірності проведених державним реєстратором - приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталією Володимирівною (номер свідоцтва 9012) державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу від 31.10.2023 за №006015963 про зміну керівника ОСББ Східний 17 () та скасування реєстраційної дії від 31.10.2023 за №006015963 про зміну керівника ОСББ Східний 17.

Наказом Міністерства юстиції України за №1661/7 від 23.06.2024 на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 10.06.2024 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 16.05.2024 у зв`язку з тим, що реєстраційна дія, проведена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталею Володимирівною щодо ОСББ СХІДНИЙ 17, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду щодо правомірності здійснення державної реєстрації від 31.10.2023 за №006015963 на підставі рішення, оформленого протоколом №1 правління ОСББ Східне 17 від 27.10.2023.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта з приводу невірного зазначення місцевим господарським судом органу, яким було прийнято рішення від 27.10.2023, так як Господарський суд Одеської області дійсно помилково зазначив, що таке рішення було прийнято загальними зборами ОСББ Східне 17, в той час як зі змісту такого рішення вбачається, що воно прийнято Правлінням ОСББ Східне 17. Однак, на переконання суду апеляційної інстанції це не призвело до порушення місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права, на невірну оцінку судом обставин справи, а тому це не є та не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

В той же час, судова колегія зазначає, що у відповідності до ст. 243 ГПК України відповідні помилки, описки тощо можуть бути виправлені судом за заявою сторони.

Судова колегія також наголошує на тому, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої зазначеної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Аналогічний висновок наведено, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечує поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантує особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18)

Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 20.10.2021 у справі №9901/554/19, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, від 21.09.2022 у справі №908/976/190, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 02.11.2021 у справі №925/1351/19, від 25.01.2022 у справі №143/591/20, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо, суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц).

Судова колегія зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом позову у цій справ є вимога позивача про визнання протиправною реєстраційну дію державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталії Володимирівни від 31.10.2023 за №006015963.

Наведене позивачем мотивування позовних вимог по суті свідчить, що підставою заявлених позовних вимог про визнання протиправною реєстраційну дію державного реєстратора позивач вважає відсутність у відповідних осіб, які звернутись до реєстратора, повноважень на вчинення таких дій, оскільки ОСОБА_2 та Ляховський Сергій Юрійович не обирались до членів Правління ОСББ Східний 17, такий склад Правління не обирався та не затверджувався загальними зборами ОСББ Східний 17, та відповідно, останні не були тими особами, які уповноважені на вчинення дій щодо зміни керівника ОСББ «Східний 17», та відповідно, звернення до державного реєстратора щодо вчинення відповідних змін.

При цьому, як вважає позивач, дотримання відповідних процедур та наявність відповідних повноважень, державний реєстратор мав перевірити при розгляді документів, наданих для реєстрації.

Проте, колегія суддів зазначає, що у даному випадку державний реєстратор діє виключно в межах своїх повноважень (зокрема здійснює реєстрацію змін до складу учасників ОСББ, зокрема щодо його керівника, затвердженого відповідним рішенням Правління) та не повинен втручатись в діяльність самого ОСББ, відповідно, встановлювати дотримання процедури скликання та проведення загальних зборів, Правління, правомірність прийняття рішень цим об`єднанням, тощо.

В свою чергу, як вже було вказано вище, у позивач фактично ставить під сумнів не саме рішення державного реєстратора щодо внесення відповідного запису, а порушення своїх прав він убачає в ухваленні відповідного рішення Правлінням ОСББ Східний 17 від 27.10.2023, оформленим протоколом №1 від 27.10.2023, оскільки вважає, що таке рішення прийнято неуповноваженими особами, які не обирались до Правління загальними зборами ОСББ.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку, правовідносини, якими могли бути порушені права позивачки, як члена ОСББ Східний 17, полягали насамперед у прийнятті відповідного рішення Правління, на підставі якого державний реєстратор здійснив державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу (про зміну керівника), та які позивачка оскаржила у цій справі.

Такі дії державного реєстратора з реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (про зміну керівника) фактично є похідною вимогою від спору щодо дійсності самого ОСББ Східний 17, зокрема обрання членів його Правління, їх повноважень на вчинення відповідних дій, зокрема й щодо зміни керівника ОСББ та направлені на фіксацію правового стану, у спосіб визначений державою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18.

Зважаючи на характер спірних відносин, належному способу захисту інтересу позивача у даній справі відповідає позовна вимога про визнання недійсним саме рішення правління ОСББ Східний 17 від 27.10.2023, оформленого протоколом №1 від 27.10.2023.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивач межах даного спору не зверталась до суду із відповідними позовними вимогами щодо оскарження (визнання недійсним) рішення правління ОСББ Східний 17 від 27.10.2023, оформленого протоколом №1 від 27.10.2023.

При цьому слід зазначити, що саме судове рішення про задоволення такої позовної вимоги є підставою для внесення суб`єктом державної реєстрації відомостей про ОСББ Східний 17, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зокрема щодо зміни керівника об`єднання.

З огляду на наведене судова колегія вважає, що у даному випадку, позовна вимога про визнання протиправною реєстраційної дії державного реєстратора приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Наталії Володимирівни від 31.10.2023 за №006015963, є неналежним способом захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішеня, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржниками порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3036/24 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3036/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.04.2025.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.