ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1328/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретар судового засідання Шовтюк І.В.

в засіданні суду прийняв участь представник третьої особи Дяченко А.М., довіреність від 01.01.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко"

про розірвання договору оренди № 1555 від 07.08.2014 та повернення об`єкту оренди

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про:

- розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1555 від 07.08.2014;

- повернення позивачу за участю балансоутримувача (Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять) об`єкту оренди шляхом підписання акту приймання-передачі.

В обгрунтування вказаного позову зазначено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати згідно із укладеним між сторонами договором оренди №1555 від 07.08.2014 року.

Ухвалою від 26.12.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 23.01.2025 о 15:00; залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять (а. с. 38).

15.01.2025 до суду через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшла заява з підтриманням позову з доказами її надіслання сторонам електронним зв`язком (а. с. 42 - 46).

Ухвалою від 23.01.2025 господарський суд відклав підготовче засідання на 19.02.2025 о 10:00, витребував у позивача належні докази щодо надіслання відповідачу листа від 17.06.2024, вих. №11-15-719 "Щодо відмови від договору оренди державного майна" та його повернення як не врученого адресату (а. с. 54).

29.01.2025 до суду від позивача надійшли копії реєстру на відправку поштової кореспонденції за червень 2024 р., квитанції АТ "Укрпошта" про направлення відповідного відправлення та роздруківки з сайту АТ "Укрпошта" трекінгу щодо цього (а. с. 57 - 66).

Ухвалою від 19.02.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив дану справу до судового розгляду по суті (а. с. 69).

Ухвалою від 08.04.2025 господарський суд відклав розгляд справи для підготовки сторін до судових дебатів та можливості їх викладення у письмовій формі (а. с. 77).

Представники позивача та третьої особи в засіданні суду 08.04.2025 позовні вимоги підтримали.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, правом на подання відзиву не скористався, про дату і час судових засідань повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчать трекінг поштового відстеження із офіційного сайту Укрпошти (а. с. 47-49) та відповідні довідки про доставку електронного листа (а.с.56,75,80).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи викладене та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та третьої особи в засіданні суду 08.04.2025, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

07.08.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (правонаступник Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях) (орендодавець/позивач)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спіко" (орендар/відповідач) укладено договір оренди № 1555 нерухомого майна, що належить до державно власності - нежитлових приміщень площею 67,7 кв. м на першому поверсі адмінбудівлі (літ. д-1) та будівлі АЗС (літ. З-1) площею 11,1 кв. м, що перебуває на балансі Бердичівського міжрайонного управління водного господарства (правонаступник Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять - балансоутримувач/третя особа), належить до сфери управління державного агентства водних ресурсів України та розташоване за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, 151-А, реєстровий №05430768.3.ААА БЕд001, 05430768.2.ААА БЕГ993, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість і становить за незалежною оцінкою станом на 30.04.2014 36737,00 грн (далі - договір оренди) (а. с. 12 - 15), за п. 1.2 якого майно передано в оренду з метою розміщення офісного приміщення площею 67,7 кв. м та складського приміщення площею 11,1 кв. м.

Згідно з п. 2.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами акту прийому-передачі майна.

Акт приймання - передачі між орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем підписано 07.08.2014 (а. с. 16).

Відповідно до п. 3.1 договору оренди, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції розподілу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - червень 2014 року - 571,42 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2014 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за липень і серпень 2014р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані державною службою статистики України, розміщується на вебсайті Фонду державного майна України (п. 3.3 договору оренди).

Згідно із п. 3.6 договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

З 24.02.2022 нарахування орендної плати здійснювалось згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану": 24.02.2022 по 30.05.2022 орендна плата не нараховувалася, а з 31.05.2022 нарахування орендної плати здійснюється в розмірі 50%.

Пунктом 5.3 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

За п. 10.1 договору оренди строк його дії 15 років - з 07.08.2014 до 07.08.2029 включно.

Відповідно до п. 10.13 договору оренди, у разі не сплати орендної плати орендарем протягом трьох місяців підряд, орендодавець має право відмовитись від договору та вимагати повернення майна у порядку передбаченому ст.782 ЦК України.

14.05.2024 позивач надіслав відповідачу припис щодо забезпечення виконання умов договору оренди від 08.05.2024 за вих. №11-15-590 про необхідність погашення заборгованості, як перед бюджетом так і перед балансоутримувачем, у тому числі за договором №1555 від 07.08.2014 (а. с. 18, на зв.-19).

17.06.2024 позивач надіслав відповідачу лист від 17.06.2024 за вих. №11-15-719 щодо відмови від договору оренди державного майна, в якому повідомив ТОВ "Спіко" про відмову від договору оренди №1555 від 07.08.2014 в зв`язку з несплатою орендарем орендної плати протягом більш як 3-х місяців підряд. Також позивач зазначив про необхідність сплатити борг з орендної плати та повернути орендоване майно балансоутримувачу (а. с. 19 на зв.).

Крім того, позивачем направлялось на адресу орендаря за місцем реєстрації (за місцезнаходженням орендованого майна) та на адресу засновника товариства претензія від 30.10.2024 №11-04-1310 щодо сплати заборгованості з орендної плати, розірвання договору оренди та повернення орендованого майна (а. с. 20 - 22).

Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на листи та претензію, позивач звернувся з позовом до суду про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна №1555 від 07.08.2014 з підстав істотного порушення відповідачем його умов в частині виконання обов`язку сплачувати орендну плату за користування об`єктом оренди, та повернення орендованого майна шляхом підписання між сторонами акту приймання-передачі майна.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі.

Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

3. Висновки Господарського суду Житомирської області за результатом розгляду справи.

3.1. Щодо позовної вимоги про розірвання договору оренди №1555 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Згідно із ст. 782 ЦК України. наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №917/28/19 щодо ст. 782 ЦК України зауважив, що наведена норма передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Ця норма передбачає спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього в позасудовому порядку (шляхом направлення повідомлення та його одержання наймачем).

Відповідно до ч. 3 ст. 615 ЦК України внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

При цьому така відмова є правом, а не обов`язком, що жодною мірою не обмежує права наймодавця (орендодавця) з цих підстав (нездійснення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд) звернутися до суду з позовом про розірвання.

Відповідно до п. 10.6 договору оренди, чинність цього договору припиняється, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Так, позивач вказує, що несплата орендної плати за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року (протягом одного року) є систематичним невиконанням орендарем істотної умови договору в частині сплати орендної плати за користування державним майном, тому позивач просить розірвати вказаний договір оренди.

За ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. При цьому, істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 28.08.2018 у справі № 910/20932/17, від 02.10.2018 у справі № 910/21033/17, від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 19.02.2019 у справі №910/4427/18, від 07.05.2020 у справі № 910/5027/19.

Суд встановив, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, систематично не вносив орендну плату, в зв`язку з чим, з листопада 2023 року по листопад 2024 року у нього утворилася заборгованість з орендної плати у розмірі 6035,32 грн.

Станом на час розгляду справи орендну плату сплачено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що допущене відповідачем порушення зобов`язання фактично позбавило орендодавця за спірним договором того, на що останній розраховував при його укладенні, тобто свідчить про наявність обставини істотного порушення умов укладеного договору, та є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку, а отже вимога позивача про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1555 від 07.08.2014 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

3.2. Щодо позовної вимоги про повернення відповідачем орендованого майна РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях за участю балансоутримувача - Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами п. 5.10 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язується повернути орендодавцеві та балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.9 договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю та балансоутримувачу.

За п. 10.10 договору, майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання - передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

З аналізу правових норм вбачається, що вимога про повернення орендованого майна є похідною від вимоги про розірвання договору оренди майна.

Так, правовим наслідком розірвання договору оренди майна є обов`язок орендаря повернути орендоване майно.

Отже, з урахуванням наведеного вище, враховуючи, що у п. 5.10 договору визначено обов`язок орендаря у разі розірвання договору повернути орендоване майно орендодавцеві та балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

5. Розподіл судового збору між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одночасно слід зазначити, що позивач має право на повернення з Державного бюджету України частину сплаченої суми судового збору у розмірі 1211,20 грн (6056,00 х 0,8) за його клопотанням за п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", шляхом постановлення відповідної ухвали господарського суду.

Враховуючи задоволення позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4844,80 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди №1555 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2014, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спіко".

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Спіко" (13313, Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151А, ) повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, 24, ) за участю балансоутримувача - Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять (10001, м. Житомир, вул. Київська, 81, ) нежитлові приміщення площею 67,7кв. м на першому поверсі адмінбудівлі (літ. Д-1) та будівлю АЗС (літ. З-1) площею 11,1кв. м, реєстраційний номер 08, розташовані за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, 151-А, шляхом підписання між сторонами акту приймання - передачі орендованого нерухомого майна.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко" (13313, Житомирська область, Бердичівський район, с. Мирне, вул. Володарського, 151А, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, 24, ) 4844,80 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.04.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (Електронний суд)

3 - відповідачу (Електронний суд)

4 - третій особі (Електронний суд)