ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/164/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Докиль Н.Б. - довіреність №4 від 29.01.2025;

від відповідача: Ватула О.М. - згідно ЄДРПОУ.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного центру зайнятості

до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області

про стягнення 19402,38 грн

Житомирський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про стягнення 19402,38 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою від 11.02.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 12.03.2025.

27.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У зв`язку із надходженням повідомлення про замінування будівлі Господарського суду Житомирської області та вимушеним припиненням роботи для проведення дій, спрямованих на відшукання та знешкодження вибухонебезпечних речовин і предметів, судове засідання у справі, призначене на 12.03.2025 о 10:00, розпочалося із запізненням - о 10:36 год.

Ухвалою від 12.03.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 27.03.2025 о 15:30.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/164/25, призначена на 27.03.2025, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 31.03.2025 суд призначив судове засідання для розгляду справи на 10.04.2025.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області як роботодавця, на підставі ч.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виник обов`язок відшкодувати суму виплаченої позивачем допомоги по безробіттю за період з 09.11.2022 по 06.02.2023 у розмірі 19402,38 грн ОСОБА_1 , у зв`язку з поновленням його на роботі з 07.10.2022 за рішенням суду, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволені позову, аргументуючи тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 по справі №240/191/23 ОСОБА_1 поновлено на посаді старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 07.10.2022 та стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2022 до 31.05.2023 у сумі 178631,46 грн. Зазначає, що вищевказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 з 11.04.2022 став добровольцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи 240/191/23 контрактом добровольця територіальної оборони та посвідченням добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 , у зв`язку з чим відповідач припускає, що ОСОБА_1 під час дії контракту добровольця ТрО міг отримувати грошове забезпечення, що гарантоване йому дією контракту та нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а у період з 08.11.2022 по 06.02.2023 отримував допомогу по безробіттю у позивача. Вказує, що наразі ОСОБА_1 чекає на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2022 по 31.05.2023 в сумі 178631,46 грн за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 в порядку черговості. Стверджує, що ОСОБА_1 , порушуючи свої обов`язки згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ввів суд в оману, приховавши факт отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості, внаслідок чого при присудженні судом оплати за час вимушеного прогулу не було враховано виплаченої йому допомоги по безробіттю, що призвело до подвійної виплати йому коштів з Державного бюджету, а саме одночасної виплати допомоги по безробіттю та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначає, що згідно з принципами бюджетного законодавства подвійне стягнення коштів по одній і тій же підставі з бюджетної установи не допускається. Відповідач вважає, що у позивача є підстави для звернення до суду загальної юрисдикції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю.

У відповіді на відзив позивач вказав, що за нормами ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному законодавством, саме із відповідача. Зазначає, що у відповідності до вимог п.2ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" ОСОБА_1 повідомив фахівця центру зайнятості, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 у справі №240/191/23 розпорядженням Оліївської сільської ради №267-к/тр від 23.09.2024 його поновлено на посаді старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради з 07.10.2022. Вказує, що, якщо судом у справі №240/191/23 не було враховано доводи Оліївської сільської ради чи допущено помилки в застосуванні норм права, то вони не можуть виправлятись у даній справі. Крім того, зазначає, що сума виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , яка є предметом розгляду у даній справі, підлягає відшкодуванню роботодавцем на підставі ст.34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, що були присуджені ОСОБА_1 на підставі рішення суду, в порядку ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, тому вони є різними за своєю правовою природою.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 08.11.2022 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 09.11.2022, що підтверджується витягами з наказів Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК №00004 та інформацією з персональної картки №00004 від 08.11.2022 (а.с.6-9).

До настання страхового випадку ОСОБА_1 працював на посаді спеціаліста державної служби (місцевого самоврядування) Оліївської сільської ради та був звільнений з посади 07.10.2022 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 08.11.2022 №НТ221108 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 08.11.2022; наказом від 14.02.2023 №НТ230214 - призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до частин 1,3,4 статті 22, частини 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 09.11.2022 по 04.09.2023, а також припинено виплату допомоги по безробіттю з 07.02.2023, у зв`язку з тим, що на дату набуття чинності Закону 2622 строк виплати допомоги по безробіттю не перевищував 90 днів; наказом від 25.09.2024 №НТ240925 - припинено реєстрацію безробітного з 23.09.2024, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (а.с.8-9).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 у справі №240-191/23 визнано протиправним та скасовано рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 07.10.2022 №651 "Про дострокове припинення повноважень старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та звільнення старости ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 07.10.2022, стягнуто з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2022 по 31.05.2023 у сумі 178631,46 грн (а.с.20-26).

Суд встановив, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 у справі №240-191/23 наказом №267-к/тр від 23.09.2024 "Про поновлення ОСОБА_2 " (а.с.16), поновлено ОСОБА_1 на посаді старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 07.10.2022, доручено відділу бухгалтерського обліку та звітності апарату ради здійснити виплату ОСОБА_1 в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.10.2022 в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з довідкою Житомирського обласного центру зайнятості від 30.09.2024 №3208/09.03-24 (а.с.17), відповідно до службової записки №6343/19-24 від 26.09.2024 проведено розрахунок отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 НОМЕР_2 , за період перебування на обліку з 09.11.2022 по 06.02.2023, та визначено, що у зв`язку з поновленням на роботі сума до повернення роботодавцем - Оліївською сільською радою складає 19402,38 грн.

Матеріалами справи підтверджується те, що Черняхівське управління Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості зверталося з претензією №7030/19/24 від 13.11.2024 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області щодо перерахування суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 19402,38 грн (а.с.18-19), яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Згідно з ч. 1, 3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч.2 цієї ж статті, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Пунктами 2, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що:

- суб`єктами страхування на випадок безробіття є застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик;

- об`єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону;

- страховий випадок - це, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (пункт 2), подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг (пункт 3).

З наведеним кореспондуються приписи ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно з якими виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, поновлення безробітного на роботі за рішенням суду (пункт 2).

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Суд враховує, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

У постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №914/2087/17, від 06.07.2018 року у справі №921/220/17-г/16, від 09.07.2018 року у справі №914/1875/17, від 06.07.2018 року у справі №921/220/17-г/16 зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 зазначено, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Як було зазначено вище, суд встановив, що наказом №267-к/тр від 23.09.2024 "Про поновлення ОСОБА_2 " (а.с.16), поновлено ОСОБА_1 на посаді старости Троковицького старостинського округу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 07.10.2022.

Отже, допущене роботодавцем порушення процедури звільнення працівника призвело до поновлення працівника на роботі за правилом ч.1 ст.235 КЗпП України, коли звільнення відбулося без законної на те підстави.

При цьому суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача, враховуючи те, що звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 здійснювалося Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області, яка по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем, а тому саме на Оліївську сільську раду Житомирського району Житомирської області покладено обов`язок з відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Суд враховує те, що ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, у тому числі, на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Крім того, у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою, а виконання відповідачем прямого обов`язку, передбаченого ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо відшкодування Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суми виплаченого забезпечення, не позбавляє роботодавця права враховувати це як переплату.

Також суд враховує, що середній заробіток за час вимушеного прогулу та допомога по безробіттю, виплачена звільненій незаконно особі, є різними видами виплат.

Виходячи з наведеного, сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 09.11.2022 по 06.02.2023 у розмірі 19402,38 грн підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 19402,38 грн допомоги по безробіттю, виплаченої незаконно звільненій особі, є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 3028,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (12402, Житомирська область, Житомирський район, село Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, буд. 68, ід. код 04348409) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, буд. 83, ід. код 03491398):

- 19402,38 грн допомоги по безробіттю, виплаченої звільненій незаконно особі;

- 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.04.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу через систему "Електронний суд".