ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.04.2025 Справа № 914/276/25
За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс», м. Львів
про:стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 15% річних
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідача:не з`явився.
ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/276/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» (надалі ТОВ «Європейські паливні рішення») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» (надалі ТОВ «Логіком Транс») про стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 15% річних.
Рішенням суду від 24.03.2025 у справі №914/276/25 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Логіком Транс» на користь ТОВ «Європейські паливні рішення» 52 628,74 грн. основного боргу, 663,45 грн. інфляційних втрат, 1 106,17 грн. 15% річних та 2 422,40 грн. судового збору.

Після ухвалення рішення у справі, представницею ТОВ «Європейські паливні рішення» за допомогою підсистеми «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення із відповідача 15`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (вх. №1260/25 від 26.03.2025).

Ухвалою від 28.03.2025 суд призначив розгляд вказаної заяви на 08.04.2025.

У судове засідання 08.04.2025 представники сторін не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

У заяві вх. №1260/25 від 26.03.2025 позивач посилається на те, що 01.01.2025 уклав із адвокаткою Андрущенко Х.Я. Договір про надання правової допомоги №1, згідно із яким йому було надано правову допомогу на загальну суму 15`000,00 грн. Вказана сума підтверджена Актом приймання-передачі наданих послуг.

Зважаючи на це, ТОВ «Європейські паливні рішення» просить стягнути із відповідача вказану суму витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень не скористався та не подав до суду письмової заяви з доведенням необґрунтованості заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як передбачено частиною 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2023 у cправі №910/13813/21).

Зважаючи на це, враховуючи, що розгляд справи №914/276/25 проводився у порядку спрощеного позовного провадження, а заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу подано до суду через два дні після ухвалення короткого рішення, суд доходить висновку, що заяву вх. №1260/25 від 26.03.2025 подано у встановлений процесуальним законом строк. Відтак, наявні підстави для її розгляду по суті.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Так, частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві вказано, що судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються у тому числі із витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 15`000,00 грн. (Т.1; а.с. 5).

Згідно із частинами 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Остаточний розмір витрат на правову допомогу позивач визначив у розмірі 15`000,00 грн. На підтвердження таких витрат ним подано до суду:

1) Копію Договору про надання правничої допомоги №1 від 01.01.2025 (надалі Договір), згідно із пунктом 1.1 якого Андрущено Х.Я. (адвокатка) зобов`язується надавати ТОВ «Європейські паливні рішення» (клієнт) консультації з питань господарського права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи; надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її падання в обсязі та на умовах, визначених договором (Т.1; а.с. 213-216).

На підтвердження факту надання клієнту правничої допомоги складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється клієнту (пункт 2.4).

За ведення справ у суді вартість послуг складає 3`000,00 грн. за одну годину надання послуги (пункт 4.1 Договору).

2) Копію Акта приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) від 14.03.2025, згідно із яким адвокатка надала, а клієнт прийняв таку правову допомогу загальною вартістю 15`000,00 грн.:

- аналіз документів щодо наявної дебіторської заборгованості. Складання господарського позову про стягнення заборгованості з ТОВ «Логіком Транс» 3 години вартістю 9`000,00 грн.;

- проведення розрахунку заборгованості відповідно до умов укладеного між клієнтом та відповідачем договору, а саме розрахунку інфляційних втрат та 15% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання 30 хвилин вартістю 1`500,00 грн.;

- формування додатків до позовної заяви 1 година вартістю 3`000,00 грн.;

- направлення позовної заяви до Господарського суду Львівської області з використанням підсистеми «Електронний суд» 30 хвилин вартістю 1`500,00 грн.

У матеріалах справи наявні довіреність від 04.09.2024, видана адвокатці Андрущенко Х.Я. та виготовлена за допомогою підсистеми «Електронний суд» (Т.1; а.с. 79, 211), а також витяг з реєстру адвокатів, що підтверджує статус представниці позивача (Т.1; а.с. 223).

Здійснивши аналіз та оцінку представлених позивачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Необхідно зазначити, що на підставі критеріїв, які визначені в частині 4 статті 126 ГПК України, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Враховуючи ту обставину, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд при вирішенні питання щодо стягнення цих витрат не керуватиметься передбаченими частиною 4 статті 126 ГПК України критеріями.

Разом з тим, при здійсненні розподілу судових витрат (в тому числі і витрат на правову допомогу) суд може керуватися положеннями статті 129 ГПК України, зокрема критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Верховний Суд неодноразово (наприклад, в постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19) висловлював правову позицію про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, повністю або частково у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу.

Крім цього, виробленою практикою Верховного Суду деталізовано як критерії, які суд з власної ініціативи може застосовувати при вирішенні питання про повну чи часткову відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, так і їх порядок застосування. Зокрема:

1) Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі №910/21570/17, від 14.11.2018 у справі №921/2/18, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 10.10.2019 у справі №909/116/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, постанова ВПВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

2) Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.06.2018 у справі №904/8478/16).

З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства України та правових позицій Верховного Суду, вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе з власної ініціативи зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які розподіляються позивачу.

При цьому, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, котрі вона неодноразово викладала в постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.44), від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункти 135, 147) про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

На переконання суду, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності зважаючи на обставини цієї справи, зокрема відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог. Окрім цього, такий розмір не є пропорційним до предмета спору, адже становить майже третину ціни позову.

Не менш важливе значення має і те, що послуги із надання правової допомоги, які перелічені у Акті приймання-передачі, викладені таким чином, щоб штучно збільшити їх кількість. Фактично, усі перелічені послуги є складовою послуги зі складання та подання до суду позовної заяви.

До того ж, у своїй постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд виснував, що послуги щодо направлення матеріалів до суду та сторонам, виготовлення копії (оформлення документальних матеріалів) не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, а відтак не відносяться до витрат на правову допомогу.

Зважаючи на це, безпідставним є включення до переліку наданих послуг такі послуги як формування додатків до позовної заяви та направлення позовної заяви до Господарського суду Львівської області з використанням підсистеми «Електронний суд».

Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 7`500,00 грн. та стягнення вказаної суми із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 16, 42, 123, 124, 126, 129, 222, 232, 233, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» про ухвалення додаткового рішення (вх. №1260/25 від 26.03.2025) у справі №914/276/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіком Транс» (79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, буд. 5б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські паливні рішення» (04073, м. Київ, проспект Бандери Степана, буд. 9, офіс, 2-301; ) 7`500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

5. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне додаткове рішення складено та підписано 09.04.2025.

Суддя Крупник Р.В.