ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1986/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Колцун В.В.,

за участю представників:

від ОСОБА_1 участі не брали,

від Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" участі не брали,

розглянувши заяву ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025

у справі №916/1986/24

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ", в якому просив визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ", оформлене протоколом №5 від 05.11.2023.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 13.05.2024 відкрито провадження у справі №916/1986/24.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 у справі №916/1986/24 (суддя Літвінов С.В.) позов задоволено частково; визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів Садівничого масиву "Магістраль", яке оформлено протоколом №5 від 05.11.2023, в частині виключення ОСОБА_1 з членів Садівничого масиву "Магістраль"; стягнуто з Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн; в іншій частині позову відмовлено.

05.12.2024 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 01.12.2024 (вх.№2-1845/24 від 05.12.2024), в якому позивач просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 28500 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2024 у справі №916/1986/24 (суддя Літвінов С.В.) частково задоволено клопотання ОСОБА_1 б/н від 01.12.2024 (вх.№2-1845/24 від 05.12.2024); стягнуто з Садівничого масиву "Магістраль" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 18500 грн; в решті заяви відмовлено.

Не погодившись з вищенаведеними рішеннями, Садівничий масив "МАГІСТРАЛЬ" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2024 у справі №916/1986/24 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 12.03.2025 апеляційну скаргу Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2024 у справі №916/1986/24 без змін; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Садівничий масив "МАГІСТРАЛЬ".

12.03.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1986/24, в якій останній просить стягнути на свою користь з Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним розглядом справи, у розмірі 10000 грн.

Дана заява мотивована доведеністю понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 10000 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 вирішено розглянути заяву ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1986/24 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану; призначено розгляд вказаної заяви на 09.04.2025 об 11:30, а також встановлено Садівничому масиву "МАГІСТРАЛЬ" строк для подання відзиву на зазначену заяву про ухвалення додаткового рішення до 24.03.2025.

У судовому засіданні 09.04.2025 представники сторін участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІІ а.с.140, 141), при цьому до суду апеляційної інстанції надійшли заява ОСОБА_1 б/н від 17.03.2025 (вх.№4889/24/Д3 від 17.03.2025) та заява Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" б/н від 04.04.2025 (вх.№4889/24/Д4 від 04.04.2025), в яких останні просили розглянути вищенаведену заяву за їх відсутності.

04.04.2025 до суду апеляційної інстанції від Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" надійшла заява б/н від 04.04.2025 (вх.№4889/24/Д4 від 04.04.2025), яка за своїм змістом є відзивом (запереченнями) на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, що направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених процесуальним законодавством часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз Господарського процесуального кодексу України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків, оскільки з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

При цьому необхідно враховувати, що чинний Господарський процесуальний кодекс України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та конкретні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доповнень до апеляційної скарги. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно.

За умовами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що заява б/н від 04.04.2025 (вх.№4889/24/Д4 від 04.04.2025) подана Садівничим масивом "МАГІСТРАЛЬ" поза межами строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі від 13.03.2025, а також те, що відповідач не порушував питання про продовження вказаного процесуального строку з обґрунтуванням причин неможливості подання такої заяви, яка за своїм змістом є відзивом (запереченнями) на заяву про ухвалення додаткового рішення, протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 вищенаведену заяву було залишено без розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінку викладеним у ній доводам.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1986/24, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського зазначає наступне.

15.05.2024 між ОСОБА_1 ("Клієнт") та адвокатом Племениченко Антоніною Валеріївною ("Адвокат") укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №69/4-1 (далі договір №69/4-1 від 15.05.2024), за умовами пункту 1 якого Клієнт доручає, а Адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов?язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта з питання визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" від 05.11.2023 шляхом представництва у справі №916/1986/24 в Господарському суді Одеської області.

Згідно з пунктом 2 договору №69/4-1 від 15.05.2024 для виконання договору Адвокату доручається виконувати всі дії, передбачені чинним законодавством України. За даним договором Адвокат діє без обмежень повноважень. Адвокат має право залучати для виконання окремих умов договору інших адвокатів, спеціалістів та вимагати від Клієнта оформлення договорів та/або довіреностей на цих осіб.

В силу пункту 3 договору №69/4-1 від 15.05.2024 порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у додатковій угоді до даного договору. Розмір гонорару не включає фактичні витрати, пов?язані з виконанням договору (відрядження, добові тощо), якщо інше не передбачено домовленістю сторін.

У пункті 8 договору №69/4-1 від 15.05.2024 визначено, що договір укладений на строк до фактичного виконання предмету договору, але не більше одного року після укладення. Пролонгація договору можлива за умови укладення сторонами відповідної додаткової угоди.

20.01.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Племениченко Антоніною Валеріївною укладено додаткову угоду №3 до договору №69/4-1 від 15.05.2024, за умовами якої Клієнт доручає, а Адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов?язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта з питання визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" від 05.11.2023 у справі №916/1986/24 в Південно-західному апеляційному господарському суді. Крім того, сторони визначили розмір гонорару, який становить 10000 грн, при цьому Клієнт зобов?язаний сплатити Адвокату вартість послуг протягом 10 банківських днів з дня ухвалення рішення судом. Сторони також вказали, що гонорар є розумним, при його встановленні було враховано складність справи, кваліфікація і досвід Адвоката, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини.

З детального опису робіт б/н від 12.03.2025 вбачається, що на виконання договору №69/4-1 від 15.05.2024 адвокат Племениченко Антоніна Валеріївна надала ОСОБА_1 наступну правову допомогу: ознайомлення з апеляційною скаргою, вивчення додаткових аргументів апелянта, підготовка та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу (вартість 10000 грн).

12.03.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Племениченко Антоніною Валеріївною було підписано без зауважень акт приймання-передачі виконаних робіт за договором №69/4-1 від 15.05.2024, згідно з яким Адвокатом були виконані, а Клієнтом прийняті у повному обсязі роботи відповідно до переліку, зазначеного у вищенаведеному детальному описі робіт б/н від 12.03.2025. Загальна вартість цих робіт складає 10000 грн, які підлягають оплаті Клієнтом на користь Адвоката протягом 10 банківських днів з дня ухвалення рішення судом.

Відзив на апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 підписаний адвокатом Племениченко Антоніною Валеріївною, яка діяла на підставі ордеру серії ВН №1462521 від 23.01.2023, виданого на представництво даним адвокатом інтересів позивача у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів вбачає, що представником ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яке відбулося 12.03.2025, до закінчення судових дебатів на виконання вимог частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України зроблено усну заяву про те, що докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат у справі №916/1986/24, пов`язаних з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, заяву б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, до якого додано докази понесення таких витрат, подано ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції з дотриманням встановленого приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.

Колегія суддів вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді апеляційної інстанції та розміру останніх ОСОБА_1 було надано низку документів, а саме: копії договору про надання правової (правничої) допомоги №69/4-1 від 15.05.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Племениченко Антоніною Валеріївною, разом з додатковою угодою №3 від 20.01.2025 до нього; складених на виконання даного договору детального опису робіт б/н від 12.03.2025 та акту приймання-передачі виконаних робіт б/н від 12.03.2025, а також ордеру серії ВН №1462521 від 23.01.2023, виданого на представництво вказаним адвокатом інтересів позивача у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до додаткової угоди №3 від 20.01.2025 до договору №69/4-1 від 15.05.2024 та складеного на їх виконання акту приймання-передачі виконаних робіт б/н від 12.03.2025 гонорар адвоката за надання ОСОБА_1 правової допомоги у даній справі в суді апеляційної інстанції встановлюється у фіксованій сумі та складає 10000 грн, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Колегія суддів наголошує на тому, що в межах встановленого апеляційним господарським судом строку клопотань стосовно зменшення заявленої ОСОБА_1 до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, від Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" до суду не надходило.

Між тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в яких конкретно визначено наступне: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому колегія суддів наголошує на необхідності розмежування понять "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат". Зокрема, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №873/212/21, в межах якої господарський суд з власної ініціативи частково відмовив стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу.

Проаналізувавши опис послуг, які наведені в акті приймання-передачі виконаних робіт б/н від 12.03.2025 до договору №69/4-1 від 15.05.2024, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що відображена в ньому інформація про характер наданих послуг відповідає матеріалам справи, при цьому жодного доказу на підтвердження того, що заявлена до стягнення сума витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумності, до суду не подано.

Між тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що наведена в акті наданих послуг б/н від 12.03.2025 та в описі робіт б/н від 12.03.2025 до договору №69/4-1 від 15.05.2024 окрема послуга щодо ознайомлення з апеляційною скаргою та вивчення аргументів апелянта фактично охоплюються послугою з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, тим більше, що кваліфікація спірних правовідносин та джерела їх правового регулювання вже були зазначені безпосередньо у рішеннях місцевого господарського суду, на законності та обґрунтованості яких наголошував ОСОБА_1 .

Подібний правовий висновок стосовного того, що проведення аналізу правової позиції іншої сторони охоплюється одночасно з послугою зі здійснення підготовки відповідного процесуального документа для подання його до суду відображено в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №916/3904/19.

Крім того, під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах кожної з окремих інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Подібний правовий висновок Верховного Суду викладено у низці додаткових постанов останнього, зокрема, від 11.07.2023 у справі №916/2664/21, від 16.03.2023 у справі №927/153/22 тощо.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Племениченко Антоніна Валеріївна в якості представника позивача брала участь у розгляді даної справи місцевим господарським судом, відтак обізнаність адвоката щодо предмета спору, специфіки спірних правовідносин, судової практики у подібних правовідносинах, сталої правової позиції відповідача та ходу розгляду справи презюмується, у зв`язку з чим підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу не вимагали великого обсягу аналітичної та технічної роботи.

Південно-західний апеляційний господарський суд також зауважує на тому, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується спеціальним нормативно-правовим актом Законом України "Про громадські об`єднання".

Зміст відзиву на апеляційну скаргу фактично зводиться до повторного відображення позовної заяви та поданих до місцевого господарського суду письмових пояснень позивача, а також до підтримки висновків суду першої інстанції, викладених в рішеннях останнього, які переглядалися в апеляційному порядку, тому доводи ОСОБА_1 не зумовили збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування, тим більше, що правова позиція відповідача також залишилась незмінною, у зв`язку з чим, з огляду на наявність вже готових напрацювань, була відсутня потреба у докладанні значних зусиль з витратою великих обсягів часу на повторне викладення вказаної інформації у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт та доказів понесення таких витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд, керуючись принципами пропорційності та верховенства права, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) та, відповідно, стягнення на користь останнього з Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" вказаних витрат у розмірі 7000 грн, тим більше, що, виходячи з конкретних обставин справи, зазначена сума є справедливою, розумною та не має надмірний характер.

Керуючись статтями 129, 221, 232, 233, 240, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) задовольнити частково.

Стягнути з Садівничого масиву "МАГІСТРАЛЬ" на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні решти заяви ОСОБА_1 б/н від 12.03.2025 (вх.№1094/25 від 12.03.2025) відмовити.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.04.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук