ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Справа№ 927/1009/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання : Гончаренка О.С.

за участю представників сторін

від позивача: Гончарова У.І.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024

у справі № 927/1009/24 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Виконавчого комітету Чернігівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія»

про стягнення 325 026,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору про закупівлю №118 від 06.08.2024 за період з 21.08.2024 по 06.10.2024 у розмірі 325 026,00 грн та стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору про закупівлю №119 від 06.08.2024 за період з 21.08.2024 по 06.10.2024 у розмірі 52 884,00 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; роз`єднано позовні вимоги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 377 910,00 грн та виділено позовну вимогу про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору про закупівлю №119 від 06.08.2024 у розмірі 52 884,00 грн у самостійне провадження з наступним присвоєнням цій вимозі окремого номеру справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю №118 від 06.08.2024, а саме непоставкою товару у встановлений термін.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на користь Виконавчого комітету Чернігівської міської ради 130 566,00 грн пені, 194 460,00 грн штрафу та 4875,39 грн витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено те, що належне виконання зобов`язань за договором виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, оскільки невиконання контрагентом відповідача свого обов`язку в силу приписів ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України не є обставиною, яка звільняє боржника від відповідальності.

Отже, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання негрошового зобов`язання у вигляді сплати пені та штрафу у суду відсутні.

Суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунку пені та штрафу, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про їх правомірне нарахування, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що наявні об`єктивні підстави, які перешкоджали здійсненню господарської діяльності та належному виконанню взятих на себе зобов`язань, ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Зокрема, скаржник зауважив, що товар, визначений договором, є специфічним з огляду на те, що його виробником є SZ DJI Technology Co., Ltd, із місцем знаходження у Китаї. 26.04.2024 виробник цього товару заборонив будь-яку співпрацю із Україною, а тому постачальники вимушені були залучати треті сторони для вирішення питання поставки даних товарів в Україну. 01.09.2024 країною виробника даного товару запровадженні ще більш серйозні перевірки порядку вивезення даного товару за територію Китаю, зокрема, перевірка наявності зв`язків із українськими суб`єктами господарювання, встановлення чіткого кінцевого споживача даного товару та мета такого вивезення. Вищезазначені обставини, на думку відповідача, є загальновідомою інформацією, містяться у вільному доступі, а тому не потребують доказування.

У відповідача існували труднощі з оплати посереднику коштів за замовлений товар, у тому числі внаслідок прийняття податковим органом рішення про відповідність відповідача критеріям ризиковості платника, що ускладнило співпрацю з іншими суб`єктами господарювання в частині залучення коштів.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 20.02.2025, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідач не надав належного доказу існування форс-мажорних обставин, а саме сертифікату Торгово-промислової палати, а недодержання/порушення його контрагентом своїх зобов`язань не є такими обставинами. Щодо посилання відповідача на ускладнення поставки товару з Китаю, то такі обставини були відомі йому ще до моменту укладення договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Майданевича А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 залишено без руху.

На виконання вищезазначеної ухвали суду 06.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 7 313,10 грн. Отже, скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги у встановлений процесуальний строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 у справі №927/1009/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 та розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2025.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 07.04.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом доставки електронного документа (ухвали про відкриття апеляційного провадження від 06.02.2025) до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Предстаник позивача у судовому засіданні 07.04.2025 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 29.07.2024 Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на вебпорталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення № UA-2024-07-29-007262-а про проведення закупівлі товарів: квадрокоптерів DJI Mavic 3 у кількості 13 штук та квадрокоптерів DJI Mavic 3 Enterprise (Thermal) у кількості 12 штук орієнтовною вартістю 2 921 500,00 грн.

За результатами проведеної закупівлі переможцем визнано ТОВ «Житомирська торгова компанія».

06.08.2024 між Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (далі-покупець) та ТОВ «Житомирська торгова компанія» (далі-продавець) укладено договір про закупівлю №118 (далі-договір).

За умовами п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця в установлений договором строк квадрокоптери DJI Mavic 3 та DJI Mavic 3 Enterprise (Thermal) за ДК 021:20-7 Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном, далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товар, що поставляється за цим договором, є безпілотними літальними апаратами без озброєння та їх частинами, що класифікуються у товарних позиціях 8806, 8807 згідно з УКТ ЗЕД.

Специфікація товару зазначена у додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 2.2 договору ціна цього договору становить 2 778 000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 договору продавець власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку товару до місця призначення у м. Чернігові (точна адреса доставки буде повідомлена продавцю додатково). Строк поставки: до 20 серпня 2024 року.

Факт приймання товару, а також відсутність зауважень до товару підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін належним чином (відповідно до вимог чинного законодавства) оформленої накладної на товар (п. 3.4 договору).

Пунктом 6.2.1 договору передбачено, що покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, в тому числі і у разі невиконання зобов`язань продавцем, повідомивши про це його за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору.

Продавець зобов`язаний поставляти покупцю товар, в строк та на умовах, передбачених даним договором (п. 6.3.1 договору).

У п. 7.3 договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період, продавець на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, щодо якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Штрафні санкції, зазначені в п. 7.3. даного договору, сплачуються продавцем протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання відповідної вимоги покупця (п. 7.5 договору).

За умовами п. 8.1-8.6 договору під форс-мажорними обставинами у цьому договорі розуміються непереборна сила та випадок, в тому числі, які виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

При настанні обставин непереборної сили, тобто неможливості повного або часткового виконання кожною із сторін зобов`язань за договором, що робить неможливим виконання зобов`язань за договором та не залежать від сторін, термін виконання зобов`язань відкладається на час, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Якщо обставини будуть продовжуватися на строк більше ніж 2 (два) календарних місяця, то кожна із сторін буде мати право відмовитися від виконання своїх зобов`язань за договором без відшкодування іншій стороні будь-яких збитків.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити іншу сторону у письмовій формі про настання і припинення обставин, що перешкоджають виконанню умов договору. Несвоєчасне повідомлення/неповідомлення про обставини непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на ці обставини в майбутньому.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України чи іншим компетентним органом.

Факти, викладені в повідомленні про настання і припинення обставин непереборної сили, повинні бути підтверджені відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України або іншим компетентним органом.

Згідно з п. 12.1, 12.2 договору всі зміни та доповнення до договору оформлюються додатковими угодами до договору.

Додаткові угоди до договору та додатки до договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (за наявності).

Відповідно до п. 12.3 договору всі повідомлення, які направляються сторонами одна одній у відповідності з цим договором, повинні бути здійснені в письмовій формі, скріплені підписом уповноваженої особи і печаткою (за наявності) відповідної сторони, і будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом, доставлені особисто за вказаними адресами сторін або направлені за допомогою засобів факсимільного зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням рекомендованим листом протягом 7 (семи) календарних днів з моменту їх надходження за допомогою засобів факсимільного зв`язку.

Даний договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31 грудня 2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 13.1 договору).

У Специфікації, що є додатком №1 до договору, зазначений товар, який підлягає поставці, а саме: квадрокоптери DJI Mavic 3 у кількості 13 шт. та квадрокоптери DJI Mavic 3 Enterprise (Thermal) у кількості 12 шт.

У зв`язку з непоставкою товару у встановлений у договорі термін (до 20.08.2024), позивач направив відповідачу лист №1388/1-04/вих/01 від 21.08.2024, у якому просив у строк до 27.08.2024 повідомити про причини непоставки товару та надати інформацію щодо запланованої дати поставки товару. Також позивач повідомив про його право розірвати договір в односторонньому порядку та нарахувати штрафні санкції.

Відповідач листом №23 від 20.08.2024 (який зареєстрований позивачем за вх. №7412/24/вх/03 від 22.08.2024) повідомив позивача про неможливість поставки товару у визначений у договорі строк, оскільки 19.08.2024 представником виробника товару проінформовано ТОВ «Житомирська торгова компанія» про затримку поставки товару та про взяття на себе зобов`язань поставити товар до 10.09.2024. Враховуючи зазначені обставини, відповідач просив продовжити строк поставки товару до 15.09.2024 шляхом укладення додаткової угоди.

До цього листа відповідач додав:

- лист Huizhou Ikon Electronics Limited від 19.08.2024, у якому зазначено про затримку поставки квадрокоптерів DJI Mavic 3 та DJI Mavic 3(Thermal) у зв`язку з неповною комплектацією товару, що була виявлена під час контрольної перевірки товару, та про зобов`язання поставити необхідний товар до 10.09.2024;

- проект додаткової угоди №1 до договору щодо зміни строку поставки Товару до 15.09.2024.

У відповідь на лист відповідача №23 від 20.08.2024 позивач у листі №1197/1-04/вих/02/7404/24/вх/03 від 23.08.2024 повідомив ТОВ «Житомирська торгова компанія» про відсутність підстав для підписання додаткової угоди до договору у зв`язку з відсутністю у затримках поставки товару обставин непереборної сили та відсутністю їх належного підтвердження.

Листом №1545/1-04/вих/01 від 26.09.2024 позивач повідомив відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку на підставі п. 6.2.1 договору з 07.10.2024.

Разом з листом №1629/1-04/вих/01 від 08.10.2024 позивач направив відповідачу розрахунок пені та штрафу за невиконання умов договору та рахунок на їх сплату.

Відповідач доказів сплати позивачу спірних коштів суду не надав.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач вказав, що відповідач неналежним чином виконав умов договору про закупівлю №118 від 06.08.2024, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на користь Виконавчого комітету Чернігівської міської ради - 130 566,00 грн пені, 194 460,00 грн -штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, відповідач в установлений термін товар позивачу не поставив, натомість звернувся до нього з листом, у якому просив продовжити строк поставки товару до 15.09.2024 шляхом підписання додаткової угоди, посилаючись на затримку поставки товару виробником товару.

Позивач відмовив у підписанні додаткової угоди, оскільки не вбачав для цього підстав.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У п. 12.1 договору сторони встановили, що всі зміни та доповнення до договору оформлюються додатковими угодами до договору.

Оскільки сторони не дійшли спільної згоди щодо зміни строку поставку товару та не уклали відповідної додаткової угоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач був зобов`язаний поставити товар у строк до 20.08.2024.

Пунктом 6.2.1 договору передбачено, що покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, в тому числі і у разі невиконання зобов`язань продавцем, повідомивши про це його за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору.

Позивач листом №1545/1-04/вих/01 від 26.09.2024 повідомив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі п. 6.2.1 договору з 07.10.2024.

Відповідно до ч. 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20, від 01.04.2021 у справі №910/5206/20, від 13.12.2021 у справі №904/2780/19.

У п. 6.2.1 договору передбачено право позивача на одностороннє розірвання договору у разі невиконання зобов`язань відповідачем, повідомивши про це його за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору.

Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з поставки товару у встановлений у договорі термін, дії позивача щодо одностороннього розірвання договору про закупівлю суд вважає правомірними та такими, що тягнуть за собою відповідні правові наслідки.

Таким чином, враховуючи умови п. 6.2.1 договору, він вважається розірваним з 07.10.2024.

Доказів поставки позивачу товару до закінчення терміну дії договору відповідач суду не надав, тобто має місце прострочення виконання відповідачем негрошового зобов`язання понад 30 днів.

Беручи до уваги те, що відповідач у строк до 20.08.2024 товар не поставив, позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 21.08.2024 по 06.10.2024 у розмірі 325 026,00 грн, з яких: пені у розмірі 130 566,00 грн штрафу у розмірі 194 460,00 грн.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У п. 7.3 договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період, продавець на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, щодо якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Заперечуючи проти позовних вимог, апелянт зазначив, що товар, визначений договором, є специфічним з огляду на те, що його виробником є SZ DJI Technology Co., Ltd, із місцем знаходження у Китаї. 26.04.2024 виробник цього товару заборонив будь-яку співпрацю із Україною, а тому постачальники вимушені були залучати треті сторони для вирішення питань поставок даних товарів в Україну. 01.09.2024 країною виробника даного товару запровадженні ще більш серйозні перевірки порядку вивезення даного товару за територію Китаю, зокрема перевірка наявності зв`язків із українськими суб`єктами господарювання, встановлення чіткого кінцевого споживача даного товару та мета такого вивезення. Вищезазначені обставини, на думку відповідача, є загальновідомою інформацією, містяться у вільному доступі, а тому не потребують доказування.

Враховуючи вищевказані обставини, скаржник вважає, що він звільняється від відповідальності передбаченої умовами договору.

За умовами п. 8.1-8.6 договору під форс-мажорними обставинами у цьому договорі розуміються непереборна сила та випадок, в тому числі, які виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

При настанні обставин непереборної сили, тобто неможливості повного або часткового виконання кожною із сторін зобов`язань за договором, що робить неможливим виконання зобов`язань за договором та не залежать від сторін, термін виконання зобов`язань відкладається на час, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Якщо обставини будуть продовжуватися на строк більше ніж 2 (два) календарних місяця, то кожна із сторін буде мати право відмовитися від виконання своїх зобов`язань за договором без відшкодування іншій стороні будь-яких збитків.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити іншу сторону у письмовій формі про настання і припинення обставин, що перешкоджають виконанню умов договору. Несвоєчасне повідомлення/неповідомлення про обставини непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на ці обставини в майбутньому.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України чи іншим компетентним органом.

Факти, викладені в повідомленні про настання і припинення обставин непереборної сили, повинні бути підтверджені відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України або іншим компетентним органом.

Статтею 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (див. пункт 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

При цьому, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У п. 8.5 договору сторони узгодили, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України чи іншим компетентним органом.

Однак, колегією суддів встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» не було надано підтверджуючих документів, зокрема, сертифікат Торгово-промислової палати у відповідності до умов договору та положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» на підтвердження існування форс-мажорних обставин під час виконання зобов`язань за договором.

Щодо посилань апелянта на те, що 26.04.2024 виробник товару заборонив будь-яку співпрацю з Україною, а 01.09.2024 країною виробника цього товару запроваджені ще більш серйозні перевірки порядку вивезення цього товару, що, на думку відповідача, є загальновідомою інформацією, містяться у вільному доступі, а тому не потребують доказування, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомі факти не потребують доказування тоді, коли вони визнані такими судом. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3946/16).

Разом з тим, обставини, на які посилається відповідач, не є загальновідомими обставинами у розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та не повинні бути відомі суду.

Більш того, укладаючи договір 06.08.2024, тобто вже після того, як відповідачу були відомі обставини заборони виробником спірного товару здійснення його поставки в України (на які посилається відповідач), він мав усвідомлювати кінцеву дату поставки товару, з огляду на що повинен був розумно оцінити можливості виконання зобов`язання у погоджений сторонами термін.

Відповідно до положень абз. 1 частини першої статті 617 ЦК України та статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Інші обставини, які зазначає відповідач як підставу неможливості виконання свого зобов`язання у встановлений у договорі термін, а саме: прийняття податковим органом рішення про відповідність відповідача критеріям ризиковості платника, що ускладнило співпрацю з іншими суб`єктами господарювання; арешт товару правоохоронними органами також не доведені належними доказами.

При цьому, усі зазначені відповідачем обставини, які полягають у порушенні зобов`язань його контрагентом, відсутності на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність необхідних коштів в силу приписів ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України не є надзвичайними і невідворотними обставинами, які звільняють відповідача від відповідальності.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не є підставою для невиконання ним свого зобов`язання перед позивачем за договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про недоведеність відповідачем того, що належне виконання зобов`язань за договором виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З огляду на викладені обставини, здійснивши перевірку суми пені та штрафу, місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська торгова компанія» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2024 у справі № 927/1009/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №927/1009/24 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 14.04.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун