ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/103/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Толстокарова І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Довгалюк В.С. - довіреність від19.12.2024;

від відповідача: Чайковська О.С. - довіреність №367 від 29.04.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 1904811,69 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "БЕРДИЧІВТЕПЛОЕНЕРГО" 1904811,69 грн, з яких 1893915,19 грн основного боргу за надані в грудні 2024 року послуги з розподілу природного газу, 9806,85 грн пені та 1089,65 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.03.2025.

17.02.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих.№117 від 14.02.2025 з додатками, серед яких у тому числі клопотання про зменшення розміру пені вих.№117/1 від 14.02.2025 (а.с.71-204).

21.02.2025 до суду через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив від 20.02.2025 (а.с.206-214).

Ухвалою суду від 03.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/103/25 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.04.2025.

03.04.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч умовам Типового договору розподілу природного газу не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати наданих в грудні 2024 року послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1893915,19 грн, на яку позивачем нараховано 9806,85 грн пені відповідно до п.8.2 договору та 1089,65 грн 3% річних згідно з ч.2 ст.625 ЦК України за період з 13.01.2025 до 19.01.2025 (а.с.1-5).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 14.02.2025 №117 не заперечив наявність перед позивачем боргу за надані в грудні 2024 року послуги з розподілу природного газу, поряд із цим зазначив, що пеня і 3% річних, з огляду на відсутність в діях підприємства вини за прострочення платежів, причини неналежного виконання зобов`язання та відсутність можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлену теплову енергію, нараховані безпідставно. КП "БЕРДИЧІВТЕПЛОЕНЕРГО" є комунальною власністю міської територіальної громади, визначено критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення Житомирської області в особливий період, є збитковим, знаходилось та знаходиться в скрутному фінансовому становищі, яке спричинено: обставинами, пов`язаними зі збройною агресією РФ проти України та введенням в Україні у зв`язку з цим воєнного стану; встановленим мораторієм на підвищення цін та тарифів у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та шести місяців після його скасування (збитковість тарифів) згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», постановою КМУ «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану»; наявністю заборгованості держави по виплаті різниці в тарифах перед підприємствами теплопостачання, що виникла внаслідок невідповідності затверджених тарифів на послуги з постачання теплової енергії, що несе підприємство для надання цих послуг, згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення» №2479-ІХ від 29.07.2022, наразі борг з компенсації різниці в тарифах складає 150742857,56 грн і продовжує накопичуватись; існуванням різниці між фактичними нарахуваннями за діючими тарифами та фактичними витратами підприємства, понесеними на виробництво теплової енергії та надання послуг; введенням в дію постанови КМУ від 19.07.2022 №812 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам»; низькою платіжною дисципліною з боку споживачів теплової енергії (фізичними та юридичними особами), загальна сума заборгованості споживачів за теплову енергію станом на 01.12.2024 становить 49821,1 тис. грн; наданням постановою КМУ №744 від 19.10.2016 «Про зменшення фінансового навантаження на споживачів в оплаті за послуги централізованого опалення шляхом створення умов для отримання розстрочки на оплату за послугу з централізованого опалення» можливості українським сім`ям, які не підпадають під дію житлової субсидії, сплачувати рахунки за теплопостачання рівними частинами протягом року; касовим розривом, визначеним законодавством для сплати за спожиту теплову енергію; прийняттям постанови КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населення. Поряд із цим відсутні докази погіршення фінансового стану позивача, ускладнення в його господарській діяльності чи завдання йому збитків саме в результаті порушення КП "БЕРДИЧІВТЕПЛОЕНЕРГО» умов Типового договору. Відповідач зазначив, що стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання буде мати вкрай негативний вплив на фінансовий стан комунального підприємства та ляже непомірним фінансовим тягарем, погіршить фінансово-економічне становище, спричинить додаткові витрати, які не мають джерел покриття, та, як наслідок, може призвести до збільшення розміру боргових зобов`язань, стати перешкодою для нормального проведення опалювального сезону 2024/2025; сплата штрафних санкцій зачіпає не лише майнові, а й інші інтереси відповідача, зокрема, впливає на можливість вчасного та якісного постачання теплової енергії споживачам міста Бердичів, вчасної сплати податків та зборів, виплати заробітної плати працівникам підприємства. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, відповідач просив зменшити заявлену до стягнення суму пені на 90% (а.с.71-75, 76-77).

Позивач у відповіді на відзив від 20.02.2025 заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені з огляду на те, що розмір нарахованої та заявленої до стягнення пені складає лише 0,52% від розміру основного боргу і є співмірним з періодом прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань та розміром несплаченої у цей період заборгованості, у зв`язку з чим, на думку позивача, правові підстави для застосування ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України відсутні. Водночас позивач просив врахувати, що ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" також відноситься до підприємств критичної інфраструктури, зокрема, від безперебійної роботи якого залежить можливість отримання природного газу населенням, лікарнями, закладами освіти, військовими частинами, рятувальними службами, правоохоронними органами, підприємствами, установами тощо. В умовах воєнного стану можливість позивача здійснювати постійний моніторинг технічного стану газопроводів, забезпечувати їх належну експлуатацію, гарантувати своєчасні виїзди за аварійними викликами, оперативно ліквідувати витоки газу, здійснювати локалізацію аварійних ситуацій, посилений нагляд за станом газорозподільної системи Житомирської області задля забезпечення їх цілісності та функціональності прямо впливає на стан енергетичної безпеки Житомирської області. Позивач також є тарифним підприємством, а всі перелічені вище роботи здійснюються оператором газорозподільної системи за рахунок коштів тарифної виручки, що підкреслює важливість своєчасних та повних розрахунків за отримані послуги у рамках договору розподілу природного газу. Позивач зазначив, що, на відміну від відповідача, не має підтримки у фінансуванні власної господарської діяльності від органів місцевого самоврядування, і забезпечення безперебійної роботи газорозподільної системи у межах зони ліцензійної діяльності здійснюється ним за власний рахунок. Відтак позивач вважає, що зменшення розміру пені не забезпечить балансу інтересів сторін, відповідач буде порушувати свої зобов`язання і не нестиме ризик негативних наслідків, що призведе до погіршення фінансового становища позивача, а зменшення пені на 90% фактично нівелюватиме значення пені як виду цивільної відповідальності за порушення зобов`язання (а.с.206-208).

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 03.04.2025 представник позивача підтримав заявлені вимоги за предметом та підставами позову, зазначив, що не вбачає підстав для зменшення відповідачу розміру пені, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиву на позовну заяву, просив задовольнити клопотання про зменшення розміру пені.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи слідує, що з 01.09.2023 позивач здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області (Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці).

Право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - НКРЕКП) від 26.12.2022 №1839 (з урахуванням змін та доповнень, внесених постановами НКРЕКП від 31.08.2023 №1596 та від 22.02.2024 №371) (а.с.14-32).

01.09.2023 між ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" в особі Житомирської філії ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (далі оператор ГРМ, позивач) та КП "БЕРДИЧІВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі споживач, відповідач) укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №OZ00DT023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі договір) (а.с.37-38, 6 на звороті, 8-13).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу системою з метою фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу системою з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.3 договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (п.п.2.1 - 2.2 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 договору).

Згідно з п.6.3 договору, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність, виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.6.4 договору).

Пунктом 6.6 договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.8 договору).

Згідно з п.7.1 договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору.

У свою чергу споживач зобов`язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п.7.4 договору).

Відповідно до п.п.8.1, 8.2 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Згідно з п.12.1 договору, цей договір укладається на невизначений строк.

Також 01.09.2023 між сторонами підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін і розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до договору розподілу природного газу) щодо 15 об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи, розташовані за адресами: м. Бердичів, вул. Б.Хмельницького, 2-Б; м. Бердичів, вул. Всеволода Нестайка, 6; м. Бердичів, вул. Гранична, 4-А; м. Бердичів, вул. Європейська, 41; м. Бердичів, вул. Житомирська, 78; м. Бердичів, вул. Одеська, 41; м. Бердичів, вул. Одеська, 60-В; м. Бердичів, вул. Одеська, 88А; м. Бердичів, пров. 2-й Червоний, 22А; м. Бердичів, вул. Білопільська, 91А; м. Бердичів, вул. Володимирська, 9-А; м. Бердичів, вул. Миру, 5А; м. Бердичів, вул. Мостова, 1/2; м. Бердичів, вул. Мучна, 52-В; м. Бердичів, вул. Шевченка, 23, приміщ. 3 (а.с.37 на звороті 59).

За даними попереднього оператора газорозподільної системи (Акціонерного товариства "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЖИТОМИРГАЗ"), за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року відповідачем було спожито сумарно 11140677,64 м. куб., про що свідчать підписані акти приймання-передачі природного газу: №ЖТП0088601 від 31.10.2022, №ЖТП0090032 від 30.11.2022, №ЖТП0092169 від 31.12.2022, №ЖТП0093314 від 31.01.2023, №ЖТП0095321 від 28.02.2023, №ЖТП0096728 від 31.03.2023, №ЖТП0098107 від 28.04.2023 (а.с.60-63).

При цьому для об`єкта відповідача за адресою: м. Бердичів, вул. Шевченка, 23, приміщ. 3 було додатково враховано обсяг мінімального розміру річної замовленої потужності, згідно з вимогами п.2 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, якими передбачено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: ... 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

З урахуванням викладеного, обсяг річної замовленої потужності на 2024 рік був розрахований у розмірі 11140991,64 м.куб. (а.с.63 на звороті).

Водночас слід відзначити, що об`єкт відповідача за адресою: м. Бердичів, вул. Шевченка, 23, приміщ. 3 був від`єднаний від ГРМ, виключений з умов договору розподілу природного газу за заявою відповідача від 16.04.2024 №327, згідно з актом припинення (обмеження) газопостачання №87 від 18.04.2024 (а.с.64), внаслідок чого з травня 2024 року зменшилась місячна вартість послуг з розподілу природного газу (а.с.65 на звороті).

Відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023), для Житомирської філії ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70 грн за 1 м.куб. на місяць без урахування ПДВ (2,04 грн за 1 м.куб. на місяць з урахуванням ПДВ) (а.с.32 на звороті 36).

З огляду на викладене, за розрахунком місячної вартості послуг з розподілу природного газу у 2024 році, вартість послуги з розподілу природного газу за грудень 2024 року (за 928389,80 куб.м.) становить 1893915,19 грн з ПДВ (а.с.65 на звороті).

Так, у грудні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу у кількості 928389,80 м.куб. на загальну суму 1893915,19 грн, що підтверджується актом про надані послуги з розподілу природного газу №ЖИТ026343 від 31.12.2024, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками їх юридичних осіб (а.с.66).

Натомість відповідач не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі у порядку та строки, визначені договором розподілу природного газу, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно з ч.1 cт.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (ч.1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу").

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (ст.1 Закону України "Про ринок природного газу").

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Згідно з п.4 гл.1 розд.І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Пунктом 3 гл.3 розд.І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (п.2 гл.5 розд.VI Кодексу газорозподільних систем).

Пунктом 10 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Відповідно до п.1 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п.2 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів). Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

У випадку, якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.

У матеріалах справи немає доказів того, що між сторонами існують розбіжності в частині визначення об`єму (обсягу) розподіленого природного газу.

Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць (п.6 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до п.7 гл.6 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу", споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

За приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст.193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ГПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 ЦК України, ч.1 ст.202 ГК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у спірний період виконав у повному обсязі свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та розподілу належного йому об`єму (обсягу) природного газу.

Натомість відповідач, всупереч умовам договору та вищенаведеним нормам чинного законодавства, ні в установлений строк, ні станом на дату ухвалення рішення у цій справі не здійснив оплату за надані у спірний період послуги у повному обсязі, що ним не заперечується.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

З огляду на викладене, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу природного газу, наданих позивачем у грудні 2024 року, а відтак позов в частині вимоги про стягнення 1893915,19 грн основного боргу, за висновком суду, є правомірним, обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України також передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 договору, як вже зазначалось вище, передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Окрім того, згідно з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг нарахував останньому пеню у розмірі 9806,85 грн та 3% річних у розмірі 1089,65 грн за період з 13.01.2025 до 19.01.2025.

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок (а.с.66 на звороті - 67), суд дійшов висновку про його обґрунтованість, відповідність умовам договору і вимогам чинного законодавства та арифметичну вірність.

Поряд із цим суд врахував клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% та дійшов висновку про його часткове задоволення з нижчевикладених підстав.

Відповідно до ст.233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому суд зазначає, що ні у вищезазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оцінний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), що обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №910/8698/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 05.03.2019 у справі №923/536/18 від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі у справі №914/2252/18, від 30.09.2019 у справі №905/1742/18).

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок про те, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи до уваги обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.71-75), та докази, надані в їх обґрунтування (а.с.82-203), причини несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання та період прострочення, відсутність доказів того, що таке порушення завдало збитків позивачу чи іншим учасникам господарських відносин, враховуючи пред`явлення позивачем і вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% до 4903,43 грн, що є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4903,43 грн пені та 1089,65 грн 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в частині стягнення решти суми пені - 4903,42 грн слід відмовити у зв`язку з її зменшенням за клопотанням відповідача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст.ст.76, 77, 79, 86 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, зменшити розмір пені до 4903,43 грн та стягнути з відповідача на користь позивача 1893915,19 грн основного боргу, 4903,43 грн пені, 1089,65 грн 3% річних; в іншій частині в позові відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Водночас у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №902/339/16 наведено правовий висновок, відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Тобто судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст.233 ГК та ч.3 ст.551 ЦК України покладається на відповідача повністю, в тому числі і з суми, на яку неустойку було зменшено, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є виключно застосуванням судом своїх дискреційних повноважень, передбачених вказаними нормами.

Враховуючи наведені вище висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог та зменшення заявленого до стягнення розміру пені, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю в сумі 22857,74 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені до 4903,43 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (вул. Шевченка, буд.23, м. Бердичів, Житомирська область, 13312, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (вул. Шолуденка, буд.1, м. Київ, 04116, ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002, ):

- 1893915,19 грн основного боргу;

- 4903,43 грн пені;

- 1089,65 грн 3% річних;

- 22857,74 грн судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.04.25

Суддя Прядко О.В.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет", за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007

Друк: 1 - у справу,

- сторонам (до ел.каб.).