РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа №910/10552/24

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
доДержавного підприємства "Гарантований Покупець"
простягнення заборгованості у розмірі 127 972 566,33 грн
Суддя Бойко Р.В.

секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Сухомлин А.А.
від відповідача:Прокопів Н.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення заборгованості у розмірі 127 972 566,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" вказує, що відповідачем систематично порушувались грошові зобов`язання за Договором №2309/02/21 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг від 15.09.2021, зокрема відповідачем не були виконані зобов`язання по оплаті наданих позивачем у серпні 2023 року послуг, у зв`язку з чим у Державного підприємства "Гарантований Покупець" виник борг у розмірі 91 661 363,81 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №2309/02/21 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг від 15.09.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 17 204 191,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 19 107 011,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/10552/24; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив; призначено підготовче засідання на 01.10.2024.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 запропоновано сторонам надати пояснення щодо заборгованості позивача перед АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та щодо електронних аукціонів; встановлено позивачу строк на подання відповіді на відзив - до кінця наступного тижня, відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив - 8 днів з моменту отримання відповіді на відзив; постановлено звернутися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із запитом про надання інформації; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 24.10.2024.

02.10.2024 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Гарантований Покупець" надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що відповідно до алгоритму розрахунків, визначених Положенням, затвердженим постановою КМУ від 05.06.2019 №483, гарантований покупець здійснює розрахунки з постачальниками універсальних послуг за рахунок коштів, які отримує від виробників за послугу гарантованого покупця із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів. В той же час, ДП "НАЕК "Енергоатом" з метою забезпечення побутових споживачів електричною енергією на виконання Положення здійснює продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг та здійснює оплату послуги гарантованого покупця з урахуванням отриманих коштів від реалізації такої електричної енергії постачальникам універсальних послуг. Відповідач звертає увагу суду, що Положенням визначено обов`язок гарантованого покупця оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом". Тобто, на думку відповідача, наявність заборгованості ПУП перед ДП "НАЕК "Енергоатом" є відкладальною обставиною в розумінні законодавства. Таким чином, оскільки у позивача була наявна заборгованість перед ДП "НАЕК "Енергоатом", то у відповідача була виключена можливість проведення своєчасних та повних розрахунків за Договором. Також відповідач зазначає, що факт проведення чи непроведения електронного аукціону відповідно до Порядку №499 жодним чином не впливає на розрахунки за Договором, адже на етапі виконання договору, після укладення відповідної додаткової угоди в обох випадках (як за результатами проведення аукціону так і без його проведення) в ПУП наявне грошове зобов`язання, яке підлягає виконанню. Фактично умови виконання договору, незалежно від наявності чи відсутності аукціонів є повністю однаковими. Відповідач також не погодився з розрахунком позивача 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на абсолютну некоректність їх нарахування. Зокрема відповідач вказує, що позивач не змінював базу нарахування для стягнення 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний, хоча прогнозний обсяг послуг за розрахунками позивача був вищий аніж фактичний. В разі якщо суд дійде до висновку про наявність підстав для стягнення з гарантованого покупця 3% річних та інфляційних втрат, відповідач просив зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат до 1% від стягнутої суми. До того ж відповідач вказав, що ним було здійснено оплату згідно платіжних інструкцій від 29.08.2024 №394 988, від 30.08.2024 №395 082, від 30.08.2024 №395 104 на загальну суму 6 693 154,36 грн, у зв`язку з чим просив суд закрити провадження в цій частині стягнення у зв`язку з відсутністю предмета спору.

04.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" було сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що не погоджується з твердженням відповідача про те, що факт заборгованості позивача перед ДП "НАЕК "Енергоатом" виключає можливість проведення своєчасності та повноти розрахунків за Договором і про те, що керуючись пп. 2 п. 8 Положення та свободою договору сторони визначили, що ПУП має право на своєчасно та повне отримання вартості послуги за Договором лише у разі відсутності заборгованості ПУП перед ДП "НАЕК "Енергоатом". Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" стверджує, що починаючи з березня 2022 року воно не закуповувало електричну енергію у ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів у відповідності до вимог пункту 5 Положення, в той час як у ТОВ "РОЕК" відсутня заборгованість перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за придбану електричну енергію на електронних аукціонах протягом спірного періоду (травень 2023 - липень 2024) і станом на сьогодні. Позивач наголошує, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат були здійснені з врахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду по справі №910/1083/23. Щодо підстав зменшення нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, то позивач звертає увагу суду на неподібність обставин у справі №902/417/18 до обставин у даній справі, також вказує, що відповідач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги у 2023 році, у зв`язку з чим позивач реалізував своє право, передбачене п. 16 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

18.10.2024 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що твердження позивача, що аукціони не проводились, є грубим порушенням прав гарантованого покупця, щодо відтермінування оплати за надану послугу позивачем згідно пп. 2 п. 8 Положення №483, а також є порушенням алгоритму взаємодії між учасниками ринку при виконанні ПСО. Відповідач наголошує, що відсутній будь-який взаємозв`язок між фактом проведення чи не проведенням обумовлених електронних аукціонів та розрахунками між учасниками ПСО, адже відкладальна обставина стосується виключно строку виконання грошових зобов`язань між постачальниками універсальних послуг та гарантованим покупцем. Відповідач зазначає, що на дату акта приймання-передачі послуг (закінчення розрахункового періоду), планові обсяги послуги замінюються на фактичні, відповідно у гарантованого покупця відсутні будь-які зобов`язання щодо здійснення оплат за першим-п`ятим платежем згідно з договором. Відповідач вважає, що неправомірно нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, якщо бору у розмірі між прогнозним обсягом та фактичним немає і гарантований покупець після визначення обсягу фактично наданої послуги у розмірі меншому ніж прогнозований, не має зобов`язання по сплаті грошових коштів у прогнозному обсязі та навпаки у позивача виникає обов`язок повернути надлишково сплачені грошові кошти (різницю). Так, на думку відповідача, позивач просить суд стягнути його матеріальні втрати як кредитора від знецінення грошових коштів на які він не має права оскільки наданий ним прогнозний обсяг послуги у відповідний розрахунковий місяць є меншим фактичного та відповідно він не має об`єктивного права на отримання різниці між прогнозних обсягом послуги та її фактичним розміром. Також відповідач просив суд залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, з огляду на відсутність підстав; закрито підготовче провадження у справі №910/10552/24; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/10552/24 по суті на 07.11.2024.

24.10.2024 засобами електронного зв`язку та 30.10.2024 засобами поштового зв`язку від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшов лист вих. №12138/22.2.2/7-24 від 24.10.2024, в якому вказується, що відповідно до пунктів 2.1.1 та 2.1.3 глави 2.1 розділу II Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, торгівля на ринку двосторонніх договорів здійснюється виключно на двосторонній основі шляхом укладання ДД. Формування ціни на ринку двосторонніх договорів відбувається за домовленістю сторін або, у разі здійснення купівлі/продажу електроенергії на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України, відповідно до правил, викладених у Регламенті організації та проведення електронного аукціону з продажу електричної енергії на товарній біржі ТОВ "Українська енергетична біржа".

05.11.2024 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про закриття провадження в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 37 620 758,23 грн у зв`язку з сплатою боргу в цій частині.

06.11.2024 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про закриття провадження в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 41 158 152,05 грн у зв`язку з сплатою боргу в цій частині.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 встановлено відповідачу строк до наступного засідання для надання копій рішення суду та позову у справі, на яку він посилається; оголошено перерву в судовому засіданні до 26.11.2024.

26.11.2024 в судовому засіданні представником відповідача було надано суду доповнення до клопотання про закриття провадження, в якому Державне підприємство "Гарантований Покупець" просило суд закрити провадження в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 52 497 684,99 грн у зв`язку з сплатою боргу в цій частині.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.12.2024.

16.12.2024 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" доповнення до клопотання про закриття провадження, в якому Державне підприємство "Гарантований Покупець" просило суд закрити провадження в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 72 307 090,37 грн у зв`язку з сплатою боргу в цій частині.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 запропоновано сторонам здійснити перерахунок заборгованості; встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачу розрахунків - до 15.01.2025; оголошено перерву в судовому засіданні до 21.01.2025.

01.08.2025 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" доповнення до клопотання про закриття провадження, в якому Державне підприємство "Гарантований Покупець" просило суд закрити провадження в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 91 661 363,81 грн у зв`язку з сплатою боргу в цій частині.

14.01.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" було сформовано в системі "Електронний суд" пояснення, до яких долучило розрахунки 3% річних та інфляційних втрат (зареєстровані комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" 15.01.2025).

21.01.2025 від Державного підприємства "Гарантований Покупець" через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення, до яких долучено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 встановлено сторонам строк для надання розрахунків - до кінця тижня; оголошено перерву в судовому засіданні до 28.01.2025.

24.01.2025 від Державного підприємства "Гарантований Покупець" через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення, до яких долучено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 застосовано до представника відповідача заходи процесуального примусу у виді попередження; запропоновано позивачу перевірити зарахування в періодах, а також періоди де зобов`язання тривало менше 15 днів; оголошено перерву в судовому засіданні до 11.02.2025.

10.02.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" було сформовано в системі "Електронний суд" пояснення, в яких позивач зазначив, що твердження відповідача про не врахування позивачем акту зарахування однорідних вимог від 16.08.2023, як оплати, не підтверджується даними матеріали справи, позивачем було враховано суму акту (87 658 942,88) в оплату травня 2023 суму, зокрема в оплату залишку II (311 777,42 ), III (59 743 578,10) та частину IV (27 603 587,36) етапів, при цьому прослідковується динаміка руху суми боргу. Також позивач вказує, що кожен акт зарахування однорідних вимог зарахований позивачем в оплату договірних зобов`язань і врахований при проведенні розрахунків заявлених сум до стягнення, а твердження відповідача є безпідставними. Щодо застосування способу (порядку) розрахунку, визначення періодів простроченої заборгованості (менше/більше 15 днів), то позивач вказує, що при проведенні розрахунку нарахувань санкцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" використовувало систему "Ліга", нарахування проводилися на періоди, у яких заборгованість тривала в розрахунковому періоді більше 15 днів; оплата була проведена після 15 числа розрахункового місяця. У розрахункових періодах, де сума фактичних нарахувань є меншою за суму планових нарахувань, після підписання акту приймання - передачі, санкції на планові зобов`язання не нараховувалися.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 постановлено направити запити Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Міністерству енергетики України та Кабінету міністрів України про надання пояснень; встановлено відповідачу строк для надання своїх міркувань щодо розрахунків позивача - протягом 4 днів; оголошено перерву в судовому засіданні до 20.02.2025; постановлено не направляти запити Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", Міністерству енергетики України та Кабінету міністрів України про надання пояснень.

18.02.2025 Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких відповідач наполягає, що наданий ним розрахунок є вірним, а розрахунок позивача містить неточності та помилки. Також відповідач повторно наполягає на можливості суду та необхідності задоволення його клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.

В судове засідання, призначене на 20.02.2025, з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а Державне підприємство "Гарантований Покупець" просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 20.02.2025 судом завершено розгляд справи №910/10552/24 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 з метою виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на період з 01 жовтня 2021 року до 30 квітня 2025 року з метою надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник універсальних послуг) та Державним підприємством "Гарантований Покупець" (замовник) укладено Договір №2309/02/21 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (надалі - Договір).

У відповідності до п. 1 Договору постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (зі змінами).

Строк надання послуг - з 01.10.2021 по 31.05.2025 (п. 3 Договору в редакції Додаткової угоди №3777/04/24 від 03.06.2024).

Згідно п. 4 Договору загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

У пункті 5 Договору вказано, що прогнозна вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 7 Договору (у редакції Додаткової угоди №2624/02/21 від 30.12.2021) передбачено, що оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника таким чином:

- перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.

У разі, якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий день, такий платіж здійснюється на наступний робочий день після такого вихідного/святкового дня.

Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозованої вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Згідно п. 10 Договору факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони керуються законодавством, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" (п. 29 Договору).

Відповідно п. 34 Договору (в редакції Додаткової угоди №3777/04/24 від 03.06.2024) цей договір набирає чинності з 15.09.2021 та діє до 30.04.2025.

Спір виник у зв`язку з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про систематичне неналежне виконання Державним підприємством "Гарантований Покупець" своїх грошових зобов`язань з оплати наданих позивачем згідно Договору послуг, у зв`язку з чим у відповідача станом на серпень 2024 року виник борг у розмірі 91 661 363,81 грн.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом пункту першого частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Так, сторонами не заперечується факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на підставі Договору послуг.

Більше того, обсяг та вартість наданих позивачем послуг визнається Державним підприємством "Гарантований Покупець", оскільки на дату вирішення даного спору дані послуги були повністю оплачені відповідачем (як шляхом перерахунку коштів, так і шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог), на підтвердження чого Державним підприємством "Гарантований Покупець" було долучено до своїх клопотань про закриття провадження відповідні докази.

У своїх заявах по суті спору Державне підприємство "Гарантований Покупець" не заперечувало наявність та обсяг грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", однак вказувало, що строк їх виконання не настав.

Частиною 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу. Інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7 Договору (у редакції Додаткової угоди №2624/02/21 від 30.12.2021) передбачено, що оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника таким чином:

- перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозованої вартості послуг (з податком на додану вартість);

- шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" вважає, що саме у встановлений п. 7 Договору строк Державне підприємство "Гарантований Покупець" повинне було оплачувати послуги, однак порушило визначені даною умовою Договору терміни.

Державне підприємство "Гарантований Покупець" заперечує порушення ним термінів оплати послуг та вказує, що у зв`язку з наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" боргу перед Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", то строк виконання відповідачем за первісним позовом своїх грошових зобов`язань за Договором не настав.

Щодо наведених доводів відповідача, то суд вважає за необхідне звернутися до правових висновків, викладених у постановах від 28.01.2025 у справі №910/1848/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24, від 05.12.2024 у справі №910/11864/23, від 18.07.2024 у справі №910/1083/23, від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, згідно яких відкладальна обставина, на яку посилається Державне підприємство "Гарантований Покупець" може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів, наявність якої не було доведено відповідачем.

В умовах недоведеності існування заборгованості позивача перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 Положення про ПСО та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності такої заборгованості, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах у цій справі підпункту 2 пункту 8 Положення.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не має заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" з оплати купованої за результатами проведення електронних аукціонів електричної енергії, то відповідно спірна відкладальна обставина не застосовується.

Таким чином, Державне підприємство "Гарантований Покупець" зобов`язане було розраховуватись із Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у визначені пунктом 7 Договору строки (терміни).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується прострочення відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем за Договором послуг.

Попри наведене, після відкриття провадження у справі №910/10552/24 Державним підприємством "Гарантований Покупець" частинами було повністю сплачено борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" у розмірі 91 661 363,81 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення (закриття) провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Враховуючи, що сума боргу у розмірі 91 661 363,81 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, то провадження в частині вимоги про стягнення суми основного боргу підлягає закриттю, так як вказаний предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Оплата відповідачем боргу повному обсязі не спростовує факту прострочення Державним підприємством "Гарантований Покупець" виконання своїх грошових зобов`язань за Договором.

В свою чергу у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 17 204 191,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 19 107 011,50 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач заперечує проти вірності здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та вказує на: а) нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на прогнозовані обсяги після заміни їх на фактичні, б) неврахування при визначенні бази нарахування припинення зобов`язано шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, в) нарахування інфляційних за місяці, коли прострочення тривало менше 15 днів.

Позивач заперечує проти цих заперечень та вказує про врахування зміни прогнозних обсягів на фактичні, а також врахування актів зарахувань.

Суд зобов`язав відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За перерахунком Державного підприємства "Гарантований Покупець" правомірним є нарахування інфляційних втрат 11 900 606,47 грн та 3% річних у розмірі 12 997 477,81 грн.

В декількох судових засіданнях судом перевірено доводи та заперечення сторін щодо методики та порядку нарахування інфляційних та 3% річних, здійснено арифметичний перерахунок.

Пункт 7 Договору (у редакції Додаткової угоди №2624/02/21 від 30.12.2021) визначає обов`язок порядок оплати відповідачем постачальнику вартості послуг у шість етапів, п`ять з яких авансові платежі, а шостий - за фактично надану послугу, строк на оплату якого спливає 14 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відтак, на переконання відповідача, граничним строком для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за прострочення сплати 5 авансових платежів є день підписання сторонами акта приймання передачі, тобто останній календарний день відповідного розрахункового місяця, оскільки зобов`язання щодо сплати п`яти планових платежів припиняється після завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць.

Суд не може погодитися із таким твердженням Державного підприємства "Гарантований Покупець", адже несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті авансових платежів не припиняється в момент підписання акту про надані послуги за місяць (єдине виключення може мати місце, коли сума акту за місяць менше сукупного розміру п`яти авансових платежів, а тому в цей момент розмір авансового платежу за яким є прострочення зменшується до суми реально наданої послуги. Таких випадків судом не встановлено у спірні періоди).

Відтак, правильним визначенням бази нарахування заборгованості для обчислення передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахувань є - від кожного із п`яти етапів авансових платежів, та з 14-го числа місяця наступного за розрахунковим сума акту наданих послуг зменшена на суму п`яти авансових платежів, строк оплати яких настав раніше.

Судом перевірено всі періоди нарахування по кожному місяцю надання послуги і встановлено врахування позивачем (зменшення бази нарахування) за актами зарахування зустрічних однорідних вимог та неврахування індексів інфляції за деякі перші та/або останні місяці нарахуванням інфляційних страт, в яких прострочення у першому місяці прострочення та/або останньому місяці прострочення тривало менше 15 календарних днів.

Також суд обізнаний із практикою Верховного Суду (в.т. постановою від 30.01.2025 у справі №910/881/24) в аналогічній категорії спорів та констатує те, що відмінні позивачі по різному підходять до розрахунків передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахувань, в той час, як заперечення Державного підприємства "Гарантований Покупець" є подібними.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" при здійсненні повторного розрахунку (поданий до суду 15.01.2025) ґрунтовно та детально проаналізовано як умови Договору, так і можливі заперечення Державного підприємства "Гарантований Покупець", та здійснило вірний як за методикою, так і за арифметикою розрахунок, з яким суд після перевірки погоджується.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування Державному підприємству "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 16 455 800,39 грн та інфляційних втрат у розмірі 19 107 011,50 грн.

В свою чергу, відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат (викладене у змісті відзиву), яке мотивоване неспіврозмірністю та/або відсутністю збитків у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"; відсутністю доказів, що свідчили б про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення в господарській діяльності для кредитора; значним розміром неустойки; скрутним фінансовим станом боржника; значною кількістю фінансових зобов`язань боржника перед третіми особами; систематичним нездійсненням НЕК "Укренерго" оплат Державному підприємству "Гарантований Покупець".

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

При цьому, під час вирішення заяви відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 висновок був сформований у справі, в якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та відсотків річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

Натомість у даній справі нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" 3% річних та інфляційні втрати, стягнення яких є правомірним, не перевищує 40% від суми заборгованості, хоча прострочення відповідача триває майже два роки, а відтак обставини справи №910/10552/24 є відмінними від обставин у справі №902/417/18.

До того ж у справі №902/471/18 касаційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення 3% річних, оскільки процентна ставка відсотків річних була встановлена на рівні 40% та 96%, і явно не відповідала принципу справедливості, в той час як у даній справі №910/10552/24 відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3% та судом не встановлено порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Тобто стягнення інфляційних втрат забезпечує одержання кредитором суми боргу в еквівалентному розмірі до розміру боргу станом на перший день прострочення виконання грошових зобов`язань.

Натомість 3% річних є своєрідною мінімальною упущеною вигодою, яку б міг отримати кредитор за належного виконання зобов`язання боржником свого грошового зобов`язання (наприклад, розмістивши дані кошти в якості депозиту).

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене специфічним видом такого як грошові кошти, якому незалежно від факторів природного середовища (форс-мажорним обставинам) притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо).

Положення статті 625 Цивільного кодексу України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення в оплаті основного боргу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Відтак стягнення інфляційних втрат жодним чином не можна вважати доходом, що є більш вигідним порівняно від належного виконання господарських зобов`язань.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Щодо посилань відповідача на своє скрутне фінансове становище, то частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тотожні приписи містяться в ст. 617 Цивільного кодексу України.

Відтак суд не вбачає правових підстав для зменшення заявленого позивачем розміру 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на наведене суд відмовляє у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований Покупець" про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" підлягають частковому задоволенні, а з Державного підприємства "Гарантований Покупець" підлягають стягненню 3% річних у розмірі 16 455 800,39 грн та інфляційні втрати у розмірі 19 107 011,50 грн. Провадження у справі №910/10552/24 за вимогою про стягнення суми основного боргу в розмірі 91 661 363,81 грн слід закрити, а в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Щодо розподілу між сторонами судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення коштів у розмірі 127 972 566,33 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" повинне було сплатити та сплатило судовий збір у розмірі 847 840,00 грн (1 059 800,00 грн максимальної ставки судового збору у господарському спорі х 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №12896 від 27.08.2024.

В свою чергу, Державним підприємством "Гарантований Покупець" після відкриття провадження у справі №910/10552/24 було сплачено суму основного боргу у розмірі 91 661 363,81грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі в цій частині боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, судовий збір у сумі 607 272,11 грн (пропорційно до розміру вимоги, щодо якої провадження у справі закрито) не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/10552/24, тому суд, керуючись принципом процесуальної економії, вбачає за необхідне відразу повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

Щодо судового збору у розмірі 240 567,89 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований Покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 71-Б; ідентифікаційний код 42101003) інфляційні втрати у розмірі 19 107 011 (дев`ятнадцять мільйонів сто сім тисяч одинадцять) грн 50 коп., 3% річних у розмірі 16 455 800 (шістнадцять мільйонів чотириста п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот) грн 39 коп. та судовий збір у розмірі 235 609 (двісті тридцять п`ять тисяч шістсот дев`ять) грн 67 коп. Видати наказ.

3. Закрити провадження в частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення боргу у розмірі 91 661 363,81 грн.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 71-Б; ідентифікаційний код 42101003) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 607 272 (шістсот сім тисяч двісті сімдесят дві) грн 11 коп., сплачений за платіжною інструкцією №12896 від 27.08.2024.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 11.04.2025.

Суддя Р.В. Бойко