30 січня 2025 рокуСправа № 921/292/24
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
Розглянув матеріали справи
за позовом Бучацької окружної прокуратури, вул. Міцкевича, 10А, м. Бучач, Тернопільська область в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, вул. Костюшка, 8, м. Львів, в особі Бучацької міської ради, пл. Волі, 1, м. Бучач, Тернопільська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач", проспект Злуки, 2В, м. Тернопіль.
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Комунальне підприємство "Бучацький комбінат комунальних підприємств", вул. Галицька, 38, м. Бучач, Тернопільська область.
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів у розмірі 569 446,29 грн.
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/292/24 за позовом Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, в особі Бучацької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" про визнання недійсними додаткових угод №3 від 28.09.2021, №4 від 30.09.2021, №5 від 28.10.2021, №6 від 15.11.2021, №7 від 26.11.2021 та стягнення грошових коштів у розмірі 569 446,29 грн.
В решті частині позовних вимог, відмовлено.
Втім, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.12.2024 у справі №921/292/24 не вирішено питання про розподіл судових витрат у складі судового збору в сумі 12 112,00 грн, понесених Тернопільською обласною прокуратурою за п"ять вимог немайнового характеру, а саме про визнання недійсними додаткових угод №3 від 28.09.2021, №4 від 30.09.2021, №5 від 28.10.2021, №6 від 15.11.2021, №7 від 26.11.2021, сплачених платіжною інструкцією №760 від 02.05.2024.
Абзац 2 частини 2 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України з поміж питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.
Як визначено статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.
Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 910/4631/22, від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Як передбачено частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд звертає увагу на те, що позовна заява подана за допомогою підсистеми "Електронний суд".
Зважаючи на це, при зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 12 112,00 грн.
Вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору за немайнові вимоги (5 х 3028,00) х 0,8).
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Факт зарахування сплаченого Тернопільською обласною прокуратурою при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 12 112,00 грн до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою Господарським судом Тернопільської області ( міститься в матеріалах справи).
Згідно з частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд, вважає, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.
Отже, в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 12 112,00 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Видати наказ стягувачеві після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Примірник додаткового рішення направити учасникам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано "11" квітня 2025 року.
Суддя Я.Я. Боровець