ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2025 р. Справа №914/1906/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді О.І. Матущак

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» за Вих. №112 від 22.11.2024 року (вх.№01-05/3427/24 від 26.11.2024 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року (суддя О.Б.Бортник; повне рішення складено 13.11.2024 року)

у справі № 914/1906/24

за позовом: Антимонопольного комітету України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» (надалі ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин»)

про стягнення 606891,25 грн пені,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Прохоров Є.І. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: Ширков В.В. адвокат (ордер серії ВС №1019449 від 15.01.2025 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

31.07.2024 року Антимонопольний комітет України звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин» про стягнення 606891,25 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Антимонопольним комітетом України прийнято рішення від 07.12.2023 року № 342-р, яким визнано що ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин» вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» відповідно до оголошення №UA-PS-2020-10-01-000116-1, оприлюдненого на вебпорталі «PROZORRO.SALE. За вказане порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 6408630 грн.

Відповідач сплатив частину штрафу у розмірі 2141500 грн. платіжними інструкціями від 24.01.2024 р. № 3452 на суму 990000 грн. та № 3499 від 01.02.2024р. на суму 1151500 грн.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 21.03.2024 р. № 117-р розстрочено сплату несплаченої суми штрафу у розмірі 4267130 грн., накладеного рішенням № 342-р, щомісячно до 31.05.2024 р. такими платежами: до 31.03.2024 р. включно - 1422376,67 грн., до 30.04.2024 р. включно - 1422376,67 грн., до 31.05.2024 р. включно - 1 422376,67 грн.

Згідно з платіжними інструкціями кредитового переказу коштів № 3750 від 15.04.2024р. на суму 1400000 грн., № 3831 від 26.04.2024р. на суму 700000 грн., № 3997 від 30.05.2024р. на суму 8630грн. та № 6 від 30.05.2024р. на суму 2158500 грн. сплачено відповідачем штрафу згідно з рішенням Антимомонопольного комітету України № 342-р від 07.12.2023р. на загальну суму 4267130 грн.

У зв`язку з простроченням сплати штрафу позивач, на підставі ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», просив суд стягнути з відповідача 606891,25 грн. пені та зарахувати ці суми в дохід загального фонду Державного бюджету України.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року у справі №914/1906/24 частково задоволено позов Антимонопольного комітету України. Стягнуто з ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин» в дохід загального фонду Державного бюджету України 605022,88 грн пені. Стягнуто з ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин» на користь Антимонопольного комітету України 7260,28 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 за № 342-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано, що відповідач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» відповідно до оголошення № UA-PS-2020-10-01-000116-1, оприлюдненого на вебпорталі «PROZORRO.SALE. Цим рішенням (пункт 3) накладено на відповідача штраф у розмірі 6408630 грн. за вказане порушення. У матеріалах справи немає доказів визнання цього рішення недійсним та скасування його у встановленому законом порядку. Строк для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 342-р, закінчився 04.03.2024 р., оскільки 02.03.2024 р. та 03.03.2024 р. були неробочими днями. Платіжними інструкціями кредитового переказу № 3452 від 24.01.2024р. та № 3499 від 01.02.2024р. підтверджується сплата відповідачем 990000 грн. та 1151500 грн. штрафу. Також встановлено, що Рішенням Антимонопольного комітету України від 21.03.2024р. № 117-р «Про розстрочення сплати штрафу» розстрочено сплату несплаченої суми штрафу в розмірі 4267130 грн., який накладено на відповідача рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 р. №342-р до 31.05.2024 р. шляхом сплати щомісячно такими платежами: до 31.03.2024 -1422376,67 грн., до 30.04.2024 -1422376,67грн., до 31.05.2024 -1 422376,67грн. Перераховані відповідачем 15.04.2024р., 26.04.2024р. та 30.05.2024р. частини штрафу сплачено відповідачем до державного бюджету після закінчення строків, які встановлені рішенням №117-р. Відтак, суд вважав доведеною обставину про те, що відповідач прострочив сплату частин штрафу. Здійснивши обрахунок заявленої позивачем до стягнення пені за період з 01.04.2024 р. до 29.05.2024 р. в сумі 606891,25грн., з урахуванням періодів сплати частин штрафу, частково сплачених сум штрафу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково в сумі 605022,88 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що рішенням позивача розстрочено сплату штрафу до 31.05.2024 року. Вказує на те, що відповідач сплатив останню суму штрафу 30.05.2024 року, а отже жодної прострочки сплати суми штрафу по рішенню позивача відповідачем не допущено. Вважає, що застосування судом першої інстанції ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» була безпідставною, оскільки ця частина норми може застосовуватись лише у разі невиконання особою первісного рішення АМКУ після спливу 2-х місячного строку з дня одержання рішення про накладення штрафу. Звертає увагу суду на те, що позивач протягом строку виконання відповідачем рішення не звертався до скаржника з приводу неналежного виконання рішення. Просить рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року у справі №914/1906/24 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому не погодився з його доводами. Вважає рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим. Зокрема зазначає, що копія рішення № 342-р була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 27.12.2023 року № 145-26.13/03-13524е та отримана відповідачем 02.01.2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 897 та трекінгом поштового відправлення. Вважає, що строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням № 342-р, закінчився 04.03.2024 року. Вказує на те, що комітетом отримано від відповідача копії платіжних інструкцій від 24.01.2024 року № 3452 про часткову сплаті штрафу у розмірі 990000 гривень та від 01.02.2024 року № 3499 про часткову сплаті штрафу у розмірі 1151500 гривень. Зазначає, що рішенням комітету від 21.03.2024 року № 117-р розстрочено сплату несплаченої суми штрафу у розмірі 4267130 гривень, накладеного рішенням № 342-р щомісячно до 31.05.2024 року такими платежами: до 31.03.2024 р. - 1422376,67 грн., до 30.04.2024 р. - 1422376,67 грн., до 31.05.2024 р. - 1422376,67 грн. Вважає, що рішенням № 117-р чітко встановлено, яку частину суми і до якої дати включно відповідач мав сплатити розстрочену суму несплаченої суми штрафу у розмірі 4267130 гривень. Стверджує, що відповідно до розрахунку наведеного у позовній заяві у цій справі, перераховані частини штрафу, накладеного рішенням № 342-р та розстроченого рішенням № 117-р, сплачено відповідачем до державного бюджету після закінчення строків, встановлених рішенням №117-р, тобто відповідач прострочив сплату частин штрафу. Вважає, що позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства про захист економічної конкуренції, була нарахована пеня за періоди, які зазначені у позовній заяві, за прострочення сплати частин штрафу, накладеного рішенням № 342-р. Просить рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року у справі №914/1906/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти доводів скаржника з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 за № 342-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано, що відповідач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» відповідно до оголошення № UA-PS-2020-10-01-000116-1, оприлюдненого на вебпорталі «PROZORRO.SALE.

Цим рішенням (пункт 3) накладено на відповідача штраф у розмірі 6408630 грн за вказане порушення.

Копія рішення № 342-р надіслана позивачем разом із супровідним листом від 27.12.2023 року за № 145-26.13/03-13524е та отримана відповідачем 02.01.2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 897 та трекінгом поштового відправлення.

Строк для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 342-р, закінчився 04.03.2024 р., оскільки 02.03.2024 р. та 03.03.2024 р. були неробочими днями.

Відповідно до платіжних інструкцій кредитового переказу № 3452 від 24.01.2024 року та № 3499 від 01.02.2024 року відповідачем сплачено 990000 грн. та 1151500 грн. штрафу.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 21.03.2024 року № 117-р «Про розстрочення сплати штрафу» розстрочено сплату несплаченої суми штрафу в розмірі 4267130 грн, який накладено на відповідача рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 року № 342-р, до 31.05.2024 року шляхом сплати щомісячно такими платежами: до 31.03.2024 року - 1422376,67 грн, до 30.04.2024 року -1422376,67грн, до 31.05.2024 року - 1422376,67грн.

Наявними у цій судовій справі копіями платіжних інструкцій кредитового переказу коштів № 3750 від 15.04.2024 року на суму 1400000 грн, № 3831 від 26.04.2024 року на суму 700000 грн, № 3997 від 30.05.2024 року на суму 8630 грн та № 6 від 30.05.2024 року на суму 2158500 грн підтверджується факт сплати відповідачем штрафу, який накладено рішенням Антимонопольного комітету України № 342-р від 07.12.2023 р., в загальній сумі 4 267 130 грн.

Позивач скеровував відповідачу претензію № 300-20.3/02-6272е від 24.06.2024 року з вимогою сплатити пеню, однак відповідач листом від 01.07.2024 року № 01-07/24 відмовив у її задоволенні.

У зв`язку з простроченням сплати штрафу позивач, на підставі ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», просив суд стягнути з відповідача 606891,25 грн. пені та зарахувати ці суми в дохід загального фонду Державного бюджету України.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50 України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

За приписами частини 1 статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У цій справі суд встановив, що рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 за № 342-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано, що відповідач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджений дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» відповідно до оголошення № UA-PS-2020-10-01-000116-1, оприлюдненого на вебпорталі «PROZORRO.SALE.

Цим рішенням (пункт 3) накладено на відповідача штраф у розмірі 6408630 грн за вказане порушення.

Копія рішення № 342-р надіслана позивачем разом із супровідним листом від 27.12.2023 року за № 145-26.13/03-13524е та отримана відповідачем 02.01.2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 897 та трекінгом поштового відправлення.

Строк для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 342-р, закінчився 04.03.2024 р., оскільки 02.03.2024 р. та 03.03.2024 р. були неробочими днями.

Судом встановлено, що у матеріалах справи немає доказів визнання цього рішення недійсним та скасування його у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Як зазначено вище, платіжними інструкціями кредитового переказу № 3452 від 24.01.2024 року та № 3499 від 01.02.2024 року відповідач сплатив 990000 грн. та 1151500 грн. штрафу.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 21.03.2024 року № 117-р «Про розстрочення сплати штрафу» розстрочено сплату несплаченої суми штрафу в розмірі 4267130 грн, який накладено на відповідача рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 року № 342-р до 31.05.2024 року шляхом сплати щомісячно такими платежами: до 31.03.2024 року - 1422376,67 грн, до 30.04.2024 року -1422376,67грн, до 31.05.2024 року - 1422376,67грн.

Платіжними інструкціями кредитового переказу коштів № 3750 від 15.04.2024 року на суму 1400000 грн, № 3831 від 26.04.2024 року на суму 700000 грн, № 3997 від 30.05.2024 року на суму 8630 грн та № 6 від 30.05.2024 року на суму 2158500 грн підтверджується факт сплати відповідачем штрафу, який накладено рішенням Антимонопольного комітету України № 342-р від 07.12.2023 р., в загальній сумі 4 267 130 грн.

У цій справі судом встановлено, що перераховані відповідачем 15.04.2024р., 26.04.2024р. та 30.05.2024р. частини штрафу сплачено відповідачем до державного бюджету після закінчення строків, які встановлені рішенням Антимонопольного комітету України від 21.03.2024 року № 117-р.

Відтак, відповідач прострочив сплату визначених у вказаному рішенні АМКУ щомісячних сум штрафу.

За положеннями частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Позивач скеровував відповідачу претензію № 300-20.3/02-6272е від 24.06.2024 року з вимогою сплатити пеню, однак відповідач листом від 01.07.2024 року № 01-07/24 відмовив у її задоволенні.

Відповідно до розрахунку позивача загальний розмір заявленої до стягнення пені за період з 01.04.2024 р. до 29.05.2024 р. складає 606 891,25 грн.

Здійснивши обрахунок пені за спірний період, з урахуванням періодів сплати частин штрафу, частково сплачених сум штрафу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково в сумі 605 022,88 грн. При цьому, судом взято до уваги, що позивач невірно визначив період прострочення відповідачем сплати штрафу. Так, позивач нараховує пеню з 01.04.2024р., тоді як останнім днем сплати 1 422 376,67 грн. штрафу був понеділок, 01.04.2024 р., оскільки 31.03.2024 р. припадало на неділю, вихідний день. Тому, з урахуванням приписів ч. 1, 2 ст. 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суд дійшов висновку про те, що позивач мав право на нарахування пені з 02.04.2024р.

Відповідно до частин 1, 2 статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Проаналізувавши вищеописані норми та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року у справі №914/1906/24.

Апеляційний господарський суд вважає необгрунтованим покликання відповідача на те, що він вчасно сплатив останню суму штрафу і жодної прострочки по рішенню позивача ним не допущено, оскільки як зазначено вище, рішенням Антимонопольного комітету України від 07.12.2023 року № 342-р чітко визначені строки сплати щомісячних платежів: до 31.03.2024 року - 1422376,67 грн, до 30.04.2024 року -1422376,67грн, до 31.05.2024 року - 1422376,67грн, які були порушені відповідачем.

Також помилковим є твердження скаржника про безпідставне застосування судом першої інстанції ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки за встановленими судом обставинами, у даному спорі штрафні санкції застосовані саме у зв`язку з простроченням відповідачем сплати штрафу, накладеного рішенням АМКУ від 07.12.2023 за № 342-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», виконання якого в подальшому було розстрочено Рішенням АМКУ від 21.03.2024 року №117-р «Про розстрочення сплати штрафу».

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» за Вих. №112 від 22.11.2024 року (вх. № 01-05/3427/24 від 26.11.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2024 року у справі №914/1906/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак

Суддя І.Ю. Панова