ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Справа№ 910/4473/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Пономаренко К.П.,

від відповідачів: 1) Мухамеджанов О.С.;

2) не з`явились;

від третьої особи: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025

заяву Приватного підприємства «Лідер»

про забезпечення позову

у справі №910/4473/24 (суддя - О.В. Гулевець)

за позовом Приватного підприємства «Лідер»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з додатковою відповідальністю «Світловодське кар`єроуправління»

про стягнення 16 275 900, 00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Лідер» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» про стягнення 16 275 900,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем зобов`язань за договором зберігання №3012-1 від 30.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4473/24.

26.02.2025 Приватне підприємство «Лідер» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти у розмірі 16 275 900 грн, які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Добувна Компанія», зокрема на рахунку НОМЕР_1 в Київському ГРУ АТ КБ «Приватбанк» МФО 321842 НОМЕР_2 в Київському ГРУ АТ КБ «Приватбанк», МФО 321842, а також на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал» до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/4473/24.

- накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська Добувна Компанія» та рухоме і нерухоме майно, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал».

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що ТОВ «Українська Добувна Компанія» ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором та не повертає товар протягом значного проміжку часу, відтак невжиття заходів щодо накладення арешту грошові коштів в розмірі вартості неповерненого товару в сумі 16 275 900,00 грн. може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду по даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 заяву Приватного підприємства «ЛІДЕР» про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Добувна Компанія», а також на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал» та на рухоме та нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська Добувна Компанія» та Товариству з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал», в межах суми позовних вимог у розмірі 16 275 900,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить зупинити дію ухвали Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 у справі №910/4473/24 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Приватного підприємства «Лідер» про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення допущено неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильне дослідження та оцінка доказів.

Скаржник зазначив, що в межах справи № 910/11071/23 (№ 910/12142/24) за заявами Приватного підприємства «Лідер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» вже застосовано заходи забезпечення у вигляді арештів відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва 02.10.2024, змінених ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2024.

Також апелянт наголошує, що ТОВ «Українська добувна компанія» не здійснює заходів щодо уникнення відповідальності перед ПП «Лідер» у цій справі шляхом створення нової юридичної особи через виділ, оскільки рішення Загальних зборів ТОВ «Українська добувна компанія» про створення нової юридичної особи - ТОВ «УДК - Капітал» було прийняте 06.02.2024 та подано до реєстрації у цей же день, тобто за два місяці до звернення ПП «Лідер» до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання суду відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4473/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» та призначено до розгляду на 09.04.2025.

28.03.2025 від ПП «Лідер» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд, апеляційну скаргу ТОВ «Українська добувна компанія» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Позивач зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/11071/23 не виключає собою процесуальну можливість вжиття таких заходів у справі № 910/4473/24.

Вжитий оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції вид забезпечення позову шляхом накладення арешту та майно обох відповідачів - як ТОВ «Українська добувна компанія», так і ТОВ «УДК-Капітал» не призведе до невиправданого обмеження їх прав на володіння та користування відповідним майном, здійснення ними господарської діяльності, а лише тимчасово обмежить права на реалізацію вказаного майна третім особам, в межах ціни позову - 16 275 900, 00 грн.

Крім того, позивач зауважив, що враховуючи пов`язаність осіб, можна зробити висновок, що рішення про виділ приймалося за обізнаності про фактичні обставини у спірних правовідносинах та на підставі волевиявлення спільного контролера юридичних осіб. З огляду на це, достатньо обґрунтованим є припущення, що майно та грошові кошти, які є у ТОВ «УДК-Капітал», можуть зникнути або зменшитися за кількістю або вартістю. Адже, попередньо контролерами обох відповідачів приймалися рішення щодо відчуження майна, що свідчить про намір приховати майно та уникнути виконання рішення суду.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 09.04.2025 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати. Крім того, подав додаткові пояснення та надав на підтведження них додаткові докази, а саме баланс ТОВ «Українська добувна компанія» за 2023 рік, баланс ТОВ «Українська добувна компанія» за 2024 рік та акт звірки від 04.12.2024.

Розглянувши клопотання про долучення нових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас, господарський процесуальний кодекс України надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку за умов, що особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, колегією суддів встановлено, що відповідач не обґрунтував неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції та не клопотав про поновлення строку для їх надання.

За таких обставин, колегія суддів залишає вищезазначені докази без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 09.04.2025 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача 2 та представник третьої особи у судове засідання 09.04.2025 не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином, що підтверджується квитанцією № 2937207 про доставку документів та довідкою про доставку електронного документа.

Враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача 2 та третьої особи у судовому засіданні 09.04.2025.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що ТОВ «Українська добувна компанія» ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених договором та не повертає товар протягом значного проміжку часу, відтак невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові кошти в розмірі вартості неповерненого товару в сумі 16 275 900,00 грн може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду по даній справі.

Також позивач посилається на те, що відповідач-1 провів реєстраційну дію щодо виділу з ТОВ «Українська добувна компанія» іншої юридичної особи - ТОВ «УДК-Капітал», а також зменшення розміру статутного капіталу без урахування прав і інтересів ПП «Лідер» та всупереч вимогам законодавства України, з огляду на що позивач був позбавлений можливості скористатися своїм правом на звернення з відповідною письмовою вимогою в порядку ст. 19 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Позивач звертає увагу, що згідно розподільчого балансу внаслідок виділу на користь ТОВ «УДК-Капітал» було передано майже всі активи, в той час як за ТОВ «Українська добувна компанія» залишилася більша частина боргових зобов`язань перед кредиторами.

Таким чином, позивач вважає, що необхідним є накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача-1 та відповідача-2, оскільки наявні обставини щодо передачі на користь ТОВ «УДК-Капітал» більшої частини активів ТОВ «Українська добувна компанія», неповідомлення ПП «Лідер», як кредитора, про виділ та зменшення розміру статутного капіталу, а також пов`язаності між собою ТОВ «УДК-Капітал» та ТОВ «Українська добувна компанія».

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18).

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «УДК-Капітал» у розмірі 16 275 900,00 грн, у зв`язку з не належним виконанням відповідачем-1 зобов`язань за договором зберігання №3012-1 від 30.12.2021.

Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які заявник просить вжити у поданій заяві, стосуються коштів, які знаходяться на рахунках відповідачів у межах суми 16 275 900,00 грн, а отже відповідають предмету позовних вимог, з якими заявник звернувся до суду.

Поряд з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що враховуючи неможливості встановити достатність грошових коштів, що належать відповідачам та знаходяться на їх рахунках, накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належне ТОВ «Українська Добувна Компанія» та ТОВ «УДК-Капітал» є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Заперечуючи проти задоволення заяви про забезпечення позову апелянт зазначає, що у справі № 910/11071/23 (910/12142/24) за заявою ПП «Лідер» вже було застосовано заходи забезпечення позову згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2024, змінених ухвалою від 28.10.2024.

Водночас, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/11071/23 не позбавляє можливості вжиття таких заходів у даній справі.

Крім того, обставини у справі № 910/11071/23 (910/12142/24) не є предметом розгляду під час дослідження заяви про збезпечення позову у даній справі. Під час судового розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 910/4473/24 суд повинен дослідити ті обставини, які вказують на ризики невиконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позову.

Щодо доводів апелянта про поставлення ТОВ «Українська добувна компанія» та ТОВ «УДК-Капітал» у суттєво невигідне становище, у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, то колегія суддів зазначає наступне.

Вжитий оскаржуваною ухвалою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідачів на володіння та користування відповідним майном, здійснення ними господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежить права на реалізацію вказаного майна третім особам, в межах ціни позову - 16 275 900, 00 грн.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 15.10.2020 року у справі № 915/373/20, від 03.12.2021 року у справі № 910/4777/21, від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18, від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20.

Апелянт зазначає, що ним не здійснюються заходи щодо уникнення відповідальності перед позивачем за допомогою створення нової юридичної особи шляхом виділу, оскільки рішення загальних зборів ТОВ «Українська добувна компанія» про створення ТОВ «УДК-Капітал» було прийнято 06.02.2024, тобто до подання позову.

Однак, колегія суддів зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, 06.02.2024 листом № 06/02/01 позивач просив відповідача 1 повідомити фактичне місцезнаходження майна та графік, за яким працівникам ПП «Лідер» буде надано доступ до фактичного місця зберігання.

Таким чином, відповідач 1 станом на 06.02.2024 знав про необхідність повернення майна із зберігання, а отже твердження апелянта, що він не здійснює заходи щодо уникнення відповідальності, оскільки рішення про створення ним ТОВ «УДК-Капітал» було прийнято до подачі позову, є необгрунтованим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно із розподільчим балансом станом на 01.04.2024 (після виділу), наданого відповідачем -1 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 у справі № 910/4473/24, внаслідок виділу на користь ТОВ «УДК-Капітал» було передано багато активів, в той час як за ТОВ «Українська добувна компанія» залишилася значна частина боргових зобов`язань перед кредиторами.

Так, згідно з розділом «Необоротні активи» розподільчого балансу, основні засоби за ТОВ «Українська добувна компанія» визначені на суму 1 740 717 грн, в той час як за ТОВ «УДК-Капітал» - 55 827 461 грн.

Усього за розділом «Необоротні активи» за компаніями визначено: ТОВ «Українська добувна компанія» - 4 915 710 грн; ТОВ «УДК-Капітал» - 55 930 467 грн.

Відповідно до розділу «Власний капітал» - зареєстрований капітал ТОВ «Українська добувна компанія» після виділу зменшився на суму 5 000 000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14 зазначила, що передача основним боржником за наслідками реорганізації у спосіб виділу основної кількості прав, зокрема, нерухомого майна та залишення за собою лише зобов`язань, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань, зокрема, за рахунок відповідного нерухомого майна, тобто такий спосіб реорганізації може бути спрямований на ухилення основного боржника від виконання своїх зобов`язань.

Враховуючи обґрунтування наведені заявником, оскільки в діях відповідачів вбачається ймовірність ускладнення виконання рішення у даній справі у разі задоволення позову, беручи до уваги, що обраний позивачем захід до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно відповідачів відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «Українська добувна компанія» та ТОВ «УДК-Капітал», та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне ТОВ «Українська добувна компанія» та ТОВ «УДК-Капітал» у межах суми позову 16 275 900,00 грн.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18).

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду, здійснивши на основі співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, встановивши існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, дійшла висновку про те, що вжиті господарським судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, та вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і обґрунтованим припущенням, що невжиття заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду і такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими та не мають своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 у справі № 910/4473/24 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 у справі № 910/4473/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська добувна компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 у справі № 910/4473/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 у справі № 910/4473/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали оскарження по справі № 910/4473/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич

Дата підписання 16.04.2025