ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" квітня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/1248/25

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до Громадської організації «НПУ «МЕЖИГІР`Я» про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі позивач, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Громадської організації «НПУ «МЕЖИГІР`Я» (далі відповідач, ГО «НПУ «Межигір`я») про стягнення: 56910,59грн основного боргу; 1 524,50грн 3% річних за період з 12.07.2024 по 28.03.2025; 6 595,88грн втрат від інфляції за період з 12.07.2024 по 28.03.2025.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за публічним договором від 11.01.2022 №18/2/02/1/2206 споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в частині оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з 01.06.2024 по 01.08.2024 у встановлений договором строк.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що відповідна позовна заява подана без дотримання вимог законодавства, чинного на момент її подання.

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У поданій позовній заяві позивачем об`єднано декілька майнових вимог, які пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, а саме про стягнення: основного боргу, втрат від інфляції, 3% річних.

Як встановлено п.п.1,3 ч.1 ст.163 ГПК України: ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Ціна позову, яка зазначена позивачем на першій сторінці позовної заяви, становить 78 676,69грн, що фактично не відповідає сумі заявлених вимог - 65 030,97грн (56 910,59грн основний борг; 1 524,50грн 3% річних; 6 595,88грн втрати від інфляції).

При цьому, на сторінці 8 позовної заяви загальний розмір заборгованості складає 78676,69грн (56 910,59грн основний борг; 1 524,50грн 3% річних; 6595,88грн втрати від інфляції; 13 645,72грн - пеня), однак, викладаючи зміст позовних вимог та вказуючи обраний спосіб захисту, який позивач просить застосувати суд, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму 65 030,97грн, що не відповідає ціні позову, та не містить вимог про стягнення пені. Окрім того, на сторінці 6 позовної заяви розмір боргу за період з 01.06.2024 по 01.08.2024 та станом на 28.03.2025, як вказано складає 53 910,59грн. Отже, позовна заява містить суперечливі відомості та можливо містить описки.

Окрім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу з ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір»: судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3 028 гривень.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, враховуючи ціну позову у даній справі, а також подання позивачем позовної заяви в електронній формі через систему «Електронний суд», при поданні позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40грн.

Так, в якості доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви долучено платіжну інструкцію від 02.04.2025 №3928104 про сплату 2 422,40грн.

Однак, на момент подання відповідної позовної заяви 07.04.2025 судом встановлено, що відповідна платіжна інструкція від 02.04.2025 №3928104 вже використана як доказ сплати судового збору з позовної заяви ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ПрАТ «Дніпрянка» про стягнення 51 665, 92грн, за якою ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2025 відкрито провадження у справі №911/1220/25.

Таким чином, фактично судовим збором, перерахованим відповідно до вказаної платіжної інструкції, оплачено позов у іншій справі, тому відсутні підстав для прийняття даної платіжної інструкції в якості доказу сплати судового збору з поданої позовної заяви.

За таких обставин, позивач не надав доказів сплати судового збору з поданої позовної заяви у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40грн.

Недотримання вимог ст.ст.162,164,172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом: уточнення ціни позову або змісту позовних вимог; надання доказів сплати судового збору у розмірі 2 422,40грн.

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву залишити без руху.

2.Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова