ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. Справа№ 910/10114/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 02.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 (повний текст ухвали складено 14.01.2025) про відмову у відстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/10114/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новатор»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення 3 856 952,58 грн

в с т а н о в и в:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Новатор» з позовом до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення 3 856 952, 58 грн заборгованості за договором № 067/103 від 17.08.2021 в розмірі 2 573 579, 88 грн, 3 % річних - 187 968, 84 грн та інфляційні втрати - 825 403, 86 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання за Договором та поставлено Відповідачу електричну енергію за період грудень 2021, лютий - березень 2022, липень 2022, яку останнім оплачено не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості та стало підставою для звернення до суду з повозом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новатор» основний борг - 2 573 579 грн 88 коп, 3 % річних - 187 968 грн 84 коп, інфляційні втрати - 825 403 грн 86 коп. та судовий збір - 43 043 грн 43 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про відстрочення виконання рішення у справі №910/10114/24.

Суд дійшов висновку, що наведені заявником підстави для відстрочення виконання рішення суду не є обґрунтованими. Крім того, судом враховано, що відповідно до наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 43 від 14.03.2023, Державне підприємство «Завод 410 ЦА» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство «Завод 410 ЦА» 24.01.2025 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/10114/24.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим порушуються права та інтереси відповідача.

За доводами апелянта, судом не враховано положення абзацу 23 пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», за змістом яких положення, передбачені абзацом 22 вказаного пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці 22 цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідач зазначає, що дані стягнення є першочерговими і не підпадають під дію Порядку щодо визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, а вказані обставини обтяжують скрутне становище відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/10114/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/10114/24 залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

18.02.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від представника Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, з доказами сплати судового збору та доказами направлення апеляційної скарги з доданими до неї документами Товариству з обмеженою відповідальністю «Новатор».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/10114/24, розгляд справи призначено на 19.03.2025.

11.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новатор» надійшла заява, про надання можливості представнику взяти участь у судовому засіданні у справі №910/10114/24, призначеному на 19.03.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новатор» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів відповідача, зазначаючи наступне: невиконання рішення суду боржником ставить у невигідне фінансове становище стягувача; реалізація свого права на повне і своєчасне виконання рішення суду не може бути в прямій залежності із набуттям негативного для суб`єкта господарювання статусу - боржник в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №101; відповідач не надав належних доказів того, що за запропонований ним строк відстрочення дійсно сприятиме виконанню судового рішення.

Позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Новатор» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Станом на день проведення засідання суду 19.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду не надійшли матеріали справи №910/10114/24 з суду першої інстанції, а тому ухвалою суду від 19.03.2025 відкладено розгляд справи №910/10114/24 на 02.04.2025, повторно витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10114/24.

02.04.2025 у судове засідання з`явилися представники позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів) та відповідача.

Представник відповідача просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати. Представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В обґрунтування поданої заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає, що ДП «Завод 410 ЦА» здійснює господарську діяльність у відповідності до діючого законодавства України, зокрема, на виконання робіт з капітального ремонту, модернізації, переобладнання і технічного обслуговування літаків типу Антонов, але завод станом на сьогоднішній день не має сертифікату щодо основної діяльності, капітального ремонту, реконструкції в літакобудуванні.

Тобто, ДП «Завод 410 ЦА» на сьогоднішній день не може повноцінно працювати та не має можливості виконати будь-яке рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/10114/24 з підстав, що не залежать від Відповідача.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації, наказом Підприємства від 24.02.2022 № 45 оголошено з 24.02.2022 простій на ДП «Завод 410 ЦА».

У зв`язку з тим, що бойові дії відбувались на території, де знаходиться Підприємство весь час зберігається загроза ракетних ударів (поряд з Підприємством знаходиться аеропорт «Київ»), що призвело до неможливості повноцінно вести господарську діяльність, виконувати свої посадові обов`язки у дистанційному режимі, закриттям аеропортів та неможливістю здійснення обльотів відремонтованими літаками, і прибуття нових літаків на ремонт, оскільки усі льотні майданчики Підприємства знаходяться на території України, та керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наказом Підприємства від 24.03.2022 № 46 призупинено дію трудових договорів з 24.03.2022 з переважною більшістю працівників ДП «Завод 410 ЦА» до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

Також Відповідач звертає увагу суду на те, що з моменту початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 і по даний час - цивільна авіація не здійснює польотів над територією України. Як, зокрема, підтверджено Державним підприємством обслуговування повітряного руху України: у зв`язку з військовим вторгненням рф, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено.

У той же час міжнародний Аеропорт Київ, який надає відповідачу майданчик для прибуття літаків і проведення льотних випробувань не приймає і випускає цивільні судна, у зв`язку із закритим повітряним простором України.

За даних обставин, виконання замовлень та контрактів на ремонт, модернізацію і обслуговування літаків (основна діяльність ДП «Завод 410 ЦА») неможливе з незалежних від відповідача причин, пов`язаних, зокрема, і з воєнною агресією рф проти України. Здійснення основної діяльності Підприємства, фактично, паралізоване до кінця воєнного стану.

На даний час, з метою відновлення діяльності і для забезпечення можливості розрахунків з контрагентами відповідачем вживається низка заходів по отриманню відповідних Сертифікатів на обслуговування інших категорій повітряних суден та розширення переліку можливих для виконання робіт. Цей процес є тривалим і станом на дату подання заяви, ще не завершився.

Окрім цього, 25.11.2023 військовослужбовцями збройних сил російської федерації, з використанням БпЛА типу «Shahed», здійснено бомбардування ДП «ЗАВОД 410 ЦА», в результаті якого на Підприємстві сталися вибухи, які спричинили пожежу у виробничих приміщеннях відповідно до довідки Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві від 30.01.2024, де було знищено повітряні судна, майно, будівлі та споруди. Даний факт підтверджується Актом про пожежу від 25.11.2023.

Також, внаслідок пожежі відбулось руйнування виробничого приміщення та пошкодження комплектувальних виробів планерів літаків, що встановлено Актом спільної комісії по визначенню технічного стану літаків типу Ан-26 та пошкодженого (втраченого) майна власності МО України № 3 від 01.01.2024.

В подальшому зазначені обставини призвели до неодноразового оголошення простою на Підприємстві, а саме через неможливість виконання завдань та існування загрози нанесення чергових ракетно-бомбових ударів по підприємствам обороннопромислового комплексу України, з виникненням ситуації, небезпечної для життя та здоров`я працівників Підприємства.

08.07.2024 збройні сили рф повторно здійснили ракетний обстріл цивільного об`єкту за адресою м. Київ, Солом`янський район, Аеропорт «Київ-Жуляни», що призвело до пошкодження будівель та споруд Підприємства (яке перебуває на суміжній земельній ділянці) за адресою м. Київ, проспект Повітряних Сил, 94, що підтверджується протоколом огляду від 08.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 08.07.2024, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 08.07.2024, а також наданими витягами з ЄРДР.

У силу викладеного, ДП «Завод 410 ЦА» жодним чином не могло вплинути на вищевказані обставини і, безпосередньо, постраждало від них у зв`язку зі специфікою діяльності, що у свою чергу унеможливлює виконання рішення суду, яке на переконання сторони заявника підлягає відстроченню.

У свою чергу, заперечуючи щодо відстрочення виконання рішення, позивач звертав увагу суду, що форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач, не є підтверджені належними та допустимими доказами, а несплата заборгованості ускладнює фінансовий стан позивача та призводить до нестійкості фінансово-економічного становища. Позивач також має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та перебуває не менше в складних економічних умовах, зокрема, з підстав несплати відповідачем заборгованості вже більше 3-ох років.

З урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що подана відповідачем заява є необґрунтованою та не містить обґрунтованих доказів забезпечення виконання рішення суду через один рік, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з урахуванням наступного.

Колегія суддів вважає, що надані відповідачем докази, зокрема про пошкодження майна Міністерства оборони України, побутових приміщень підприємства, жодним чином не спростовують факт споживання електричної енергії за спірний період та не нівелюють обов`язок з її оплати.

При цьому, недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника

Відсутність грошових коштів не є виключною обставиною та має негативний вплив на фінансовий стан не лише заявника, а й стягувача у справі та здійснювану ним господарську діяльність.

Наведені заявником доводи щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання також не є підставою для відстрочення виконання рішення, а відповідачем не обґрунтовано в чому полягає виключність даних обставин.

Більше того, при розгляді питання про відстрочення виконання рішення суду судом встановлено, що відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), зокрема, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 101 затверджено порядок визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Згідно з пунктом 3 вказаного порядку, перелік підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану (далі - перелік), визначається Мінстратегпромом.

Відповідно до наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 43 від 14.03.2023, Державне підприємство «Завод 410 ЦА» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Зміст та чинність наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 43 від 14.03.2023 підтверджено відповідачем.

Підсумовуючи викладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення суду.

Скаржник вважає, що судом не враховано положень абзацу 23 пункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», за змістом яких положення, передбачені абзацом 22 вказаного пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці 22 цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

За доводами апелянта, дані стягнення є першочерговими і не підпадають під дію Порядку щодо визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, а вказані обставини обтяжують скрутне становище відповідача.

Однак, наведені доводи колегія суддів сприймає критично, оскільки Державне підприємство «Завод 410 ЦА» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, а посилання відповідача на скрутне становище та черговість стягнень з відповідача заборгованостей не нівелює обов`язок останнього щодо погашення заборгованості в даній справі, враховуючи при цьому, що як відповідач, так і позивач здійснюють свою господарську діяльність в умовах запровадженого воєнного стану в країні.

Колегія суддів вважає, що відповідач у поданій апеляційній скарзі не зазначає обґрунтованих підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні статті 277 Господарського процесуального кодексу України, при цьому наведені апелянтом доводи, зокрема щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції,

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Підсумовуючи наведене вище, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/10114/24 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Завод 410 ЦА» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/10114/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі №910/10114/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10114/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.04.2025.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

К.В. Тарасенко