ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.04.2025м. СумиСправа № 920/162/23(592/20944/24)
Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., розглянувши матеріали справи № 920/162/23(592/20944/24)

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (40020, м. Суми, вул. Івана Дзюби, 2, )

про стягнення 72336 грн 31 коп.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про стягнення з відповідача 72336,31 грн заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою від 20.12.2024 Ковпаківський районний суд м. Суми відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

22.01.2025 суд ухвалив передати матеріали справи № 592/20944/24 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб про стягнення заборгованості по заробітній платі передати до Господарського суду Сумської області, на розгляді якого перебуває справа № 920/162/23 про банкрутство Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб.

Відповідно до протоколу передачі справи судової справи раніше визначеному складу суду від 14.02.2025 справу передано судді Яковенку В.В.

Ухвалою від 17.02.2025 суд постановив: прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі № 920/162/23 банкрутство Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб; справа № 920/162/23(592/20944/24) підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На підставі довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 20.02.2025 по справі № 920/162/23(592/20944/24) (суддя Яковенко В.В.) було надіслано відповідачу в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 20.02.2025.

Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом і не подав до суду відзив на позов.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 ГПК України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи наступне.

З наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Дочірнім підприємством Завод обважнених бурильних та ведучих труб з 17.03.2017, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наданого позивачем розрахункового листка за серпень 2024 року вбачається, що борг підприємства перед ОСОБА_1 становить 72336,31 грн.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить останньому від підприємства.

Оскільки заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 72336,31 грн підтверджена наданими суду документами та не заперечується відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 ст. 86 ГПК України).

За ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Тому позивач звільнений від сплати судового збору та відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 3028,00 грн слід покласти на відповідача та стягнути в дохід держбюджету.

Керуючись статтями 123, 129, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (вул. Івана Дзюби, 2, м. Суми, 40020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 72336 грн 31 коп. (сімдесят дві тисячі триста тридцять шість гривень 31 копійка) заборгованості по заробітній платі.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (вул. Івана Дзюби, 2, м. Суми, 40020, ) в дохід державного бюджету України (ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101, , Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); МФО 899998; рахунок UA3018540) 3028 грн 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам у справі.

Рішення складено 09.04.2025.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко