ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" квітня 2025 р. Справа № 924/193/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард дистрибуції"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка"

про стягнення 12155,42 грн заборгованості

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард дистрибуції" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" 12155,42 грн заборгованості, з яких: 10987,50 грн основного боргу, 767,42 грн пені, 84,05 грн 3% річних, 316,45 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №24064-АД від 25.01.2023 щодо своєчасної оплати товару. Як на правові підстави позову посилається на ст. ст. 16, 525, 526, 610, 612, 625, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою Господарського суду Хмельницького суду від 28.02.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/193/25 для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Ухвала суду від 28.02.2025 направлена відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 03.03.2025.

З приводу наведеного судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодекс України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

25.01.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "Авангард дистрибуції", як Постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Капабланка", як Покупцем, було укладено договір поставки №24064-АД (далі - Договір) з протоколом узгодження розбіжностей від 25.01.2023 до договору поставки №24064-АД від 25.01.2023.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність Покупцеві товари в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікаціях та/або видатковій накладній, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором.

У п. 1.3 Договору зазначено, що партією товару вважається його кількість, вказана у видатковій накладній.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ціна на товар встановлюється в гривнях і узгоджується у підписаній обома сторонами специфікації.

Загальна сума Договору обумовлюється сумами , зазначеними у видаткових накладних на товар, що був поставлений за цим Договором ( п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товару зі складу Постачальника на склад Покупця здійснюється силами та за рахунок Постачальника. Постачальник зобов`язаний надати товар не пізніше 5 днів з моменту узгодження заявки Покупця (якщо інше не погоджене сторонами), поставка товару здійснюється на умовах (склад Покупця DDP) в розумінні термінів Інкотермс в редакції 2020 року, якщо інші умови поставки окремих партій товару не визначені сторонами у письмовій формі.

У п. 3.2 Договору зазначено, що датою поставки вважається дата підписання Покупцем видаткових накладних на Товар. До здійснення першої поставки товару сторони повинні передати одна одній копії наступних документів: документи, що підтверджують державну реєстрацію підприємства; свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ (якщо сторона с платником ПДВ).

Відповідно до п. 3.3 Договору при першій поставці кожної партії товару Постачальник повинен надати Покупцю в належним чином засвідчених копіях: сертифікат якості виробника та /або посвідчення якості; висновки санітарно-гігієнічної експертизи (у випадках, якщо товар підпадає під таку експертизу), накладну на товар (товарна та/або видаткова), підписану вповноваженою особою Постачальника та скріплену печаткою Постачальника, товарно - транспортну накладну, інші супровідні документи на товар, якщо наявність таких документів передбачена діючим законодавством України. Доказами отримання Покупцем зазначених в цьому пункті Договору документів є підпис представника Покупця в накладній на товар (товарній та/або видатковій).

В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язаний сплачувати Постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 21 (двадцять один) календарних днів. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної Покупцем, з урахуванням положень п. 3.3, 3.3.3 Договору.

Оплата проводиться на поточний рахунок Постачальника та виключно у національній грошовій одиниці України (гривні) (п. 4.2 Договору).

Сума, що підлягає оплаті визначається у видаткових накладних на отриманий Покупцем Товар. Зазначена у видаткових накладних сума оплати має відповідати цінам, визначеним у специфікації. Якщо зазначена у видаткових накладних сума не відповідає цінам, визначеним у специфікації, така видаткова накладна підлягає коригуванню згідно умов специфікації (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору по всіх інших питаннях, що не врегульовані Договором, сторони керуються чинним законодавством України.

В пункті 8.4 Договору сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що Договір вступає в дію з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2023.

Відповідно до п. 10.5 Договору, якщо жодна зі сторін протягом місяця до завершення цього Договору не заявить письмово про його розірвання, він вважається продовженим на один рік на тих самих умовах.

Договір та Протокол узгодження розбіжностей містять підписи представників сторін, скріплені відтисками печаток.

Позивач на виконання умов Договору поставки згідно видаткових накладних №329469 від 22.10.2024 на суму 616,20 грн; №329474 від 22.10.2024 на суму 869,40 грн; №329960 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн; №329964 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн, №430029 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн, №430030 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн, №430071 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн, №430072 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430074 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430076 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн, №430077 від 01.11.2024 на суму 823,20 грн, №430084 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430118 від 04.11.2024 на суму 996,30 грн, №430154 від 04.11.2024 на суму 616,20 грн та відповідних товарно-транспортних накладних: №329469 від 22.10.2024, №329474 від 22.10.2024, №329960 від 31.10.2024, №329964 від 31.10.2024, №430029 від 31.10.2024, №430030 від 31.10.2024, №430084 від 01.11.2024, №430071 від 01.11.2024, №430072 від 01.11.2024, №430074 від 01.11.2024, №430076 від 01.11.2024, №430077 від 01.11.2024, №430118 від 04.11.2024, №430154 від 04.11.2024 поставив відповідачеві товар на загальну суму 10987,50 грн.

Сторонами складено, підписано та скріплено відтисками печаток акт звірки взаєморозрахунків станом за період: грудень 2024 між ТОВ "Авангард дистрибуції" та ТОВ "Капабланка», відповідно до якого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 10987,50 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач просить стягнути з відповідача 10987,50 грн основного боргу, 767,42 грн пені, 84,05 грн 3% річних, 316,45 грн інфляційних втрат.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги таке.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договору поставки.

Так, 25.01.2023 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір поставки №24064-АД (із Протоколом розбіжностей), відповідно до якого постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві товари в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікаціях та/або видатковій накладній, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи слідує, що позивач на виконання Договору поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 10987,50 грн, що підтверджується видатковими накладними №329469 від 22.10.2024 на суму 616,20 грн, №329474 від 22.10.2024 на суму 869,40 грн, №329960 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн, №329964 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн, №430029 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн, №430030 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн, №430071 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн, №430072 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430074 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430076 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн, №430077 від 01.11.2024 на суму 823,20 грн, №430084 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн, №430118 від 04.11.2024 на суму 996,30 грн, №430154 від 04.11.2024 на суму 616,20 грн та товарно-транспортними накладними №329469 від 22.10.2024, №329474 від 22.10.2024, №329960 від 31.10.2024, №329964 від 31.10.2024, №430029 від 31.10.2024, №430030 від 31.10.2024, №430154 від 04.11.2024, №430118 від 04.11.2024, №430084 від 01.11.2024, №430071 від 01.11.2024, №430072 від 01.11.2024, №430074 від 01.11.2024, №430076 від 01.11.2024, №430077 від 01.11.2024.

В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язаний сплачувати Постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 21 (двадцять один) календарних днів. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної Покупцем, з урахуванням положень п. 3.3, 3.3.3 Договору.

Проте, відповідач, отриманий товар як передбачено умовами договору не оплатив, допустивши заборгованість в сумі 10987,50 грн, що також відображено сторонами в акті звірки взаєморозрахунків.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Доказів оплати відповідачем поставленого товару на суму 10987,50 грн, як і доказів, які б спростовували вищевикладені обставини, матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10987,50 грн заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У зв`язку із несплатою відповідачем вартості поставлено товару, позивач нарахував відповідачу до стягнення 84,05 грн 3% річних та 316,45 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Щодо стягнення 3% річних, суд, проаналізувавши розрахунки позивача, зазначає, що позивач, здійснюючи нарахування 3% річних, при визначенні початку періоду нарахувань за кожен розрахунковий період, не взяв до уваги умови п. 4.1 Договору з врахуванням положень ст. 253 ЦК України (перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок).

З врахуванням наведеного, здійснивши перерахунок 3% річних з використанням ІПС "Законодавство", суд зазначає, що правомірним буде нарахування 3% річних за заявлені періоди на загальну суму 83,14 грн, а саме: на заборгованість за видатковою накладною №329469 від 22.10.2024 на суму 616,20 грн 5,11 грн (початок нарахувань з 13.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329474 від 22.10.2024 на суму 869,40 грн 7,21 грн (початок нарахувань з 13.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329960 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн 4,65 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329964 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн 4,65 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430029 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн 7,52 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430030 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн 7,52 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430154 від 04.11.2024 на суму 616,20 грн 4,45 грн (початок нарахувань з 26.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430118 від 04.11.2024 на суму 996,30 грн 7,20 грн (початок нарахувань з 26.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430084 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 4,60 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430071 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн 7,44 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430072 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 4,60 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430074 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 4,60 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430076 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн 7,44 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430077 від 01.11.2024 на суму 823,20 грн 6,15 грн (початок нарахувань з 23.11.2024).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 84,05 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 83,14 грн 3%, в решті стягнення - 0,91 грн суд відмовляє.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат судом враховуються висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно якого роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Суд, перевіривши з використанням ІПС "Законодавство" розрахунок нарахованих 316,45 грн інфляційних втрат, з врахуванням сум заборгованості та періодів нарахування, зазначає, що відповідні нарахування здійснені в межах допустимих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо стягнення 316,45 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню

Доказів, які би спростовували заявлені до стягнення нарахування 3% річних та інфляційних втрат, контрозрахунку нарахувань суду не подано.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 767,42 грн пені згідно наданого розрахунку.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. ст. 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В пункті 8.4 Договору сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Проаналізувавши розрахунки заявленої до стягнення суми пені, суд звертає увагу, що позивачем, як і при нарахуванні 3% річних, не взято до уваги положення п. 4.1 Договору з врахуванням ст. 253 ЦК України.

Здійснивши із використанням ІПС "Законодавство" перерахунок пені за заявлені періоди, суд зазначає, що вірним буде нарахування пені на загальну суму 760,22 грн: на заборгованість за видатковою накладною №329469 від 22.10.2024 на суму 616,20 грн 46,48 грн (початок нарахувань з 13.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329474 від 22.10.2024 на суму 869,40 грн 65,59 грн (початок нарахувань з 13.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329960 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн 42,54 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №329964 від 31.10.2024 на суму 616,20 грн 42,54 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430029 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн 68,79 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430030 від 31.10.2024 на суму 996,30 грн 68,79 грн (початок нарахувань з 22.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430154 від 04.11.2024 на суму 616,20 грн 40,79 грн (початок нарахувань з 26.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430118 від 04.11.2024 на суму 996,30 грн 65,96 грн (початок нарахувань з 26.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430084 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 42,11 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430071 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн 68,08 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430072 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 42,11 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430074 від 01.11.2024 на суму 616,20 грн 42,11 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430076 від 01.11.2024 на суму 996,30 грн 68,08 грн (початок нарахувань з 23.11.2024); на заборгованість за видатковою накладною №430077 від 01.11.2024 на суму 823,20 грн 56,25 грн (початок нарахувань з 23.11.2024).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 767,42 грн пені підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 760,22 грн:, в стягненні 7,20 грн пені суд відмовляє.

Контрозрахунку заявленої до стягнення пені суду не подано.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 12155,42 грн, з яких 10987,50 грн основного боргу, 767,42 грн пені, 84,05 грн 3% річних, 316,45 грн інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 10987,50 грн основного боргу, 760,22 грн пені, 83,14 грн 3% річних, 316,45 грн інфляційних втрат. В решті позовних вимог суд відмовляє.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард дистрибуції" до товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" про стягнення 12155,42 грн заборгованості, з яких 10987,50 грн основного боргу, 767,42 грн пені, 84,05 грн 3% річних, 316,45 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 5, код 44457650) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард дистрибуції" (49000, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 103, каб. 208, код 39293604) 10987,50 грн (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 50 коп.) основного боргу, 760,22 грн (сімсот шістдесят гривень 22 коп.) пені, 83,14 грн (вісімдесят три гривні 14 коп.) 3% річних, 316,45 грн (триста шістнадцять гривень 45 коп.) інфляційних втрат, 2420,78 грн (дві тисячі чотириста двадцять гривень 78 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова