РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2025Справа № 904/30/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Служби зовнішньої розвідки України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ"

про стягнення 162 906,24 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Служба зовнішньої розвідки України звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" про стягнення 162 906,24 грн, з яких: 13 176,24 грн - сума пені, 149 730,00 - грн сума штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю послуг №462/24 від 06.08.2024 в частині порушення строків надання послуг з придбання (постачання) програмного забезпечення, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2025 матеріали позовної заяви Служби зовнішньої розвідки України (вх. №23/25 від 03.01.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" про стягнення 162 906,24 грн - передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 справа №904/30/25 передана на розгляд судді Турчину С.О.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/30/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.02.2025 направлена судом до електронного кабінету відповідача.

Згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із повідомленням про доставку електронного листа ухвала суду про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 11.02.2025.

Відтак, згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань з надання послуги у строк встановлений договором №462/24 про закупівлю послуг від 06.08.2024, а саме до 01.10.2024.

Позивач направив відповідачу лист вих.№16/2/4806 від 23.10.2024, в якому повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку згідно із п.6.2.3. договору.

12.11.2024 позивач направив відповідачу претензію №3/3/479/Бі від 12.11.2024 про сплату штрафних санкцій на суму 162906,24 грн.

Оскільки відповідач не сплатив нараховані суми пені та штрафу, Служба зовнішньої розвідки України звернулася до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" штрафних санкцій у сумі 162906,24 грн, з яких: пеня у сумі 13176,24 грн та штраф у розмірі 149730,00 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу та в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06.08.2024 між Службою зовнішньої розвідки України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" (надавач, відповідач) було укладено договір №462/24 про закупівлю послуг (далі - договір), відповідно до умов якого надавач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, надати послуги з придбання (постачання) програмного забезпечення (ліцензій на право користування програмним забезпеченням), а саме: ключів активації алгоритму шифрування AES 256 радіостанцій "Motorola", код ДК 021:2015:48210000-3 - пакети мережевого програмного забезпечення, надалі - послуги (п.1.1. договору).

У розділі 2 договору вказано, що технічні, якісні та кількісні вимоги до якості послуг, зазначені у технічній специфікації (додаток 2 до договору, який є його невід`ємною частиною (далі - технічна специфікація)). Надавач забезпечує належну якість послуг відповідно до специфікації.

Згідно із п.3.2., п.4.2. договору ціна договору складає 598920,00 грн. Замовник проводить розрахунки протягом 10 робочих днів з дня підписання представником замовника акту прийому-передачі наданих послуг.

Пунктом 5.1. договору визначено, що термін надання послуг - до 01.10.2024.

Відповідно до п.5.3. договору надавач зобов`язується у визначений договором строк для надання послуг передати замовникові результати наданих послуг та одночасно передати замовникові на підписання акт прийому-передачі наданих послуг.

Датою надання послуг є дата підписання замовником акту прийому-передачі наданих послуг (п.5.7. договору).

Пунктом 6.2.3 договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань надавачем, замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом письмового повідомлення надавача засобами поштового зв`язку (цінним листом з описом вкладення).

Згідно із пунктом 7.2 договору, за порушення терміну надання послуг за договором, надавач сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення.

У пункті 7.10 договору сторони погодили, що у разі одностороннього розірвання договору, відповідно до пункту 6.2.3 договору, з підстав невиконання (неналежного виконання) надавачем взятих на себе зобов`язань за договором, останній зобов`язується сплатити на користь замовника штраф у розмірі 25% від договірної ціни протягом 5 робочих днів з моменту розірвання договору, відповідно до пункту 11.7 договору (пункт 7.10 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє щодо бюджетних зобов`язань до 31.12.2024, а стосовно інших зобов`язань, взятих сторонами за договором - до повного їх виконання (п.11.1. договору).

У пункті 11.7. договору сторони домовилися, що у разі одностороннього розірвання договору з причин невиконання (неналежного виконання) зобов`язань надавачем, відповідно до п.6.2.3. договору, даний договір вважається розірваним з дати направлення замовником відповідного повідомлення про його розірвання іншій стороні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу місцезнаходження відповідача лист вих.№16/2/4321 від 27.09.2024, в якому просив Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" надати підтверджуючі документи стосовно того, що ключі активації алгоритму шифрування, які пропонуються надавачем до постачання мають офіційну ліцензію компанії Motorola Solutions та вжити заходів щодо відображення на офіційному сервері активації запропонованих ключів. Направлення відповідачу листа від 27.09.2024 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №284, описом вкладення у цінний лист та накладною Укрпошта.

У листі вих.№138 від 29.10.2024 відповідач зазначив, що ні договір, ні тендерна документація не містять вимог, які позивач заявляє в листі вих.№16/2/4321 від 27.09.2024. Також відповідачем зазначено про необхідність надання доступу для встановлення ключів на відповідні радіостанції.

Листом вих.№16/2/4712 від 18.10.2024 позивач повідомив про необхідність виконання відповідачем зобов`язання у строки встановлені договором. Направлення відповідачу листа від 18.10.2024 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №110, описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 18.10.2024 та накладною Укрпошта.

Оскільки станом на 23.10.2024 послуга відповідачем не надана, позивач направив відповідачу лист вих.№16/2/4806 від 23.10.2024, в якому керуючись п.6.2.3. договору, повідомив про розірвання договору в односторонньому порядку. Направлення відповідачу листа від 23.10.2024 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №250, описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 23.10.2024 та накладною Укрпошта.

12.11.2024 позивач направив відповідачу претензію №3/3/479/Бі від 12.11.2024 про сплату штрафних санкцій на суму 162906,24 грн, нарахованих у зв`язку із неналежним виконанням договору. Направлення відповідачу претензії від 12.11.2024 підтверджується описом вкладення у цінний лист №470, фіскальним чеком від 12.11.2024 та накладною Укрпошта.

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач у встановлений в договорі строк, не надав позивачу послугу, внаслідок чого позивач нарахував на підставі п.7.2. та п.7.10. договору пеню у сумі 13176,24 грн (період нарахування з 02.10.2024 по 23.10.2024) та штраф у розмірі 149730,00 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

У п.5.1. договору сторони погодили строк поставки товару - до 01.10.2024.

Таким чином, останнім днем виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання надати позивачу послуги є 01.10.2024.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем позивачу обумовлених у договорі послуг (зокрема, підписаний між сторонами акт прийому-передачі наданих послуг), докази направлення позивачу акту прийому-передачі наданих послуг відповідач не надав.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Факт порушення відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасного надання послуг належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Водночас, відповідач не спростував наведених у позові обставин щодо невиконання взятого на себе зобов`язання.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом ст.651 Цивільного кодексу України розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Відтак, за змістом наведених норм, повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20, від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 03.06.2021 у справі №914/2178/19, від 13.12.2021 у справі № 904/2780/19.

У п.6.2.3. договору сторони передбачили право позивача на одностороннє розірвання договору у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем зобов`язань.

Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з надання послуг у встановлений у договорі строк, дії позивача щодо одностороннього розірвання договору, суд вважає правомірними та такими, що тягнуть за собою відповідні правові наслідки.

Таким чином, в розумінні пункту 11.7. договору, укладений між сторонами договір є розірваним з 23.10.2024.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 7.10 договору сторони погодили, що у разі одностороннього розірвання договору, відповідно до пункту 6.2.3 договору, з підстав невиконання (неналежного виконання) відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, останній зобов`язується сплатити на користь позивача штраф у розмірі 25% від договірної ціни протягом 5 робочих днів з моменту розірвання договору, відповідно до пункту 11.7 договору (пункт 7.10 договору).

Розрахунок штрафу у сумі 149730,00 грн є арифметично правильним, відповідає умовам договору та приписам законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення штрафу суд визнає обґрунтованими.

Також у п.7.2 договору сторони домовилися, що за порушення терміну надання послуг за договором, відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення.

Позивач здійснює нарахуванням пені за період з 02.10.2024 по 23.10.2024. Оскільки як встановлено судом вище, договір є розірваним з 23.10.2024 та відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України зобов`язання сторін з цієї дати припинилися, то нарахування пені за 23.10.2024 є помилковим.

Отже, здійснивши перерахунок пені за період з 02.10.2024 по 22.10.2024 суд встановив, що обґрунтованою сумою пені, що підлягає стягненню з відповідача є 12577,32 грн, а відтак, позовні вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом встановлено, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання з надання послуг у строк, який погоджений у договорі, то позивач правомірно нарахував на підставі п.7.2., п.7.10 договору та заявив до стягнення з відповідача штраф та пеню. Водночас, оскільки судом встановлено, що при розрахунку пені позивачем допущено помилку в кінцевій даті періоду нарахування, позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій є частково обґрунтованими.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Служби зовнішньої розвідки України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" штрафних санкцій, а саме: в частині стягнення пені у розмірі 12577,32 грн та штрафу у розмірі 149730,00 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЯНИ" (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шевченка (Шевченківський, Соборний Райони), будинок, 23, квартира, 33, ідентифікаційний код 21864584) на користь Служби зовнішньої розвідки України (04107, місто Київ, вул. Нагірна, будинок 24/1, ідентифікаційний код 33240845) пеню у розмірі 12577,32 грн, штраф у розмірі 149730,00 грн та судовий збір у сумі 3016,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.04.2025.

Суддя С.О. Турчин