ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1329/23

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання Шовтюк І. В.

за участю представників сторін:

- від позивача: Красовський В. М., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1065831 від 02.10.2023

- від відповідача: Бугайчук М. В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1067742 від 23.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"

до ОСОБА_1

про стягнення 840006,18 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою в сумі 840006,18 грн, з яких 735353,36 грн збитків, спричинених неправомірним нарахуванням відповідачем заробітної плати та 104652,82 грн збитків, спричинених сплатою податків.

Ухвалою від 23.10.2023 господарський суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 61 у т. 1).

09.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 08.112023, вих. №219/23 із запереченнями проти позову (а. с. 70 - 92 у т. 1); клопотання від 08.112023, вих. №220/23 про залишення позовної заяви без розгляду (а. с. 93 - 97 у т. 1); клопотання від 08.11.2023, вих. №221/23 про застосування строків позовної давності (а. с. 98 - 122 у т. 1).

01.12.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, у тому числі, про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду та щодо строків звернення із даним позовом до господарського суду (а. с. 135 - 141 у т. 1).

06.12.2023 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (а. с. 142 - 152 у т. 1).

Ухвалою від 19.12.2023 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 22.01.2024 та призначив підготовче засідання (а. с. 168 у т. 1).

09.02.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду Північно - західним апеляційним господарським судом ухвали господарського суду від 16.01.2024 про залишення позову без розгляду у справі №906/1361/23 (а. с. 184 - 194 у т. 1).

Ухвалою від 06.03.2024 господарський суд зупинив провадження у справі до перегляду Північно - західним апеляційним господарським судом ухвали господарського суду від 16.01.2024 про залишення позову без розгляду у справі №906/1361/23 (а. с. 204, 205 у т. 1).

18.04.2024 до суду від відповідача надійшла копія постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №906/1361/23, якою ухвалу господарського суду від 16.01.2024 у цій справі залишено без змін (а. с. 206 - 218 у т. 1).

Ухвалою від 22.04.2024 господарський суд поновив провадження у справі на стадії підготовчого провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 220 у т. 1).

20.06.2024 позивач надав копії постанови від 04.06.2024 ВС у складі колегії суддів КГС (справа №906/1361/23) про скасування ухвали господарського суду від 16.01.2024, постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 (а. с. 14 - 20 у т. 2).

Ухвалою від 16.10.2024 господарський суд відклав підготовче засідання для розгляду справи, постановив оглянути в засіданні суду матеріали справи №296/1646/23 (а. с. 95 у т. 2).

У засіданні 14.11.2024 господарський суд оглянув матеріали справи №296/1646/23, долучив відповідні копії до матеріалів даної справи (а. с. 97-132 у т. 2).

Ухвалою від 19.11.2024 господарський суд, зокрема, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 138 у т. 2).

16.12.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів з доказами їх направлення іншій стороні (а. с. 145 - 150 у т. 2).

17.12.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду вказаного клопотання позивача з підстав, у ньому викладених (а. с. 151 - 156 у т. 2).

07.01.2024 до суду від позивача надійшла заява щодо долучення витребуваних судом копій статутів ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" (а. с. 160 - 221 у т. 2).

07.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви та копій документів, наданих позивачем (а. с. 222 - 226 у т. 2).

Ухвалою від 08.01.2025 господарський суд відклав розгляд справи по суті; витребував у позивача належні докази щодо сплати 104652,82 грн податків із заробітної плати відповідача та уточнення щодо отриманих ОСОБА_1 сум заробітної плати (а. с. 229 - 230 у т. 2).

16.01.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів (а. с. 231 - 234 у т. 2).

31.01.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а. с. 238 - 241 у т. 2).

05.02.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів згідно з переліком (а. с. 1- 4 у т. 3) та про поновлення строку для подачі клопотання про витребування доказів (а. с. 6 - 9 у т. 3).

06.02.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про витребування доказів (а. с. 11-15 у т. 3).

Ухвалою від 06.02.2025 господарський суд постановив перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі; призначив підготовче засідання для розгляду справи та клопотання позивача про витребування доказів (а. с. 18, 19 у т. 3).

26.02.2025 до суду від відповідача надійшла заява про відвід судді від 25.02.2025 (а. с. 20 - 36 у т. 3), у задоволенні якої ухвалою від 26.02.2025 господарський суд відмовив з підстав, у ній викладених (а. с. 38, 39 у т. 3).

Ухвалою від 28.02.2025 господарський суд залишив без розгляду клопотання позивача від 31.01.2025 про витребування доказів; задовольнив заяву позивача від 05.02.2025 про поновлення процесуального строку; відмовив у задоволенні клопотання позивача від 05.02.2025 про витребування доказів, закрив підготовче провадження у справі та призначив справу для розгляду по суті на 06.03.2025 о 12:30 (а. с. 46, 47 у т. 3).

05.03.2025 до суду від позивача надійшли клопотання про поновлення строку для подання доказів, їх приєднання до справи та про витребування доказів (а.с. 48-77; 79 у т.3).

06.03.2024 до суду від відповідача надійшли клопотання про відмову у поновленні строків позивачу для подання доказів та залишення без розгляду клопотання позивача про витребування доказів (а. с. 85 - 90; 92 - 96 у т. 3).

Ухвалою від 06.03.2025 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання позивача від 05.03.2025 про поновлення строку для подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи; та залишив без розгляду клопотання позивача від 05.03.2025 про витребування доказів з підстав, у ній викладених (а. с. 99; 104-105 у т. 3).

Іншою ухвалою від 06.03.2025, з врахуванням ухвали від 07.03.2025 про виправлення описки, господарський суд відклав розгляд справи по суті на 03.04.2025 о 15:30 для підготовки сторін до судових дебатів (а. с. 101 - 103 у т. 3).

Під час судових дебатів в засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивача 840006,18 грн збитків.

Представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (позивач/товариство), оформленим протоколом №1 від 17.03.2016, вирішено створити товариство, затвердити його статут та розмір статутного капіталу, обрати на посаду директора товариства ОСОБА_1 та здійснити державну реєстрацію юридичної особи (а. с. 91, 92 у т. 1).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" здійснено 21.03.2016, номер запису: 0013085.

У той самий день ОСОБА_1 видав наказ №1-Д про призначення себе на посаду директора з посадовим окладом згідно з штатним розписом (а. с. 170 у т. 1).

30.08.2018 рішенням загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", оформленим протоколом №1, затверджено статут товариства (у новій редакції) (далі - статут) (а. с. 13 - 23 у т. 1), за п. 4.2.1 якого учасниками товариства є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з розділом 8 статуту товариство набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов`язки через свої органи. Вищим органом управління товариства є загальні збори учасників товариства. Збори учасників товариства обирають голову зборів учасників товариства. Виконавчим органом товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю товариства, є директор.

Відповідно до п. 8.1.1 статуту загальні збори учасників складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У п. 8.1.2 статуту наведено перелік питань, вирішення яких відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства (п. 8.2.11 статуту).

Згідно з п. 8.4.1 статуту виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним - директор. Директор є вищою посадовою особою товариства. Директором може бути, як учасник товариства, так і особа, спеціально запрошена для цього.

Згідно п. 8.4.5 статуту повноваження директора починають діяти з моменту прийняття загальними зборами учасників рішення про його обрання та закінчуються в момент прийняття рішення про обрання нового директора.

01.10.2019 директор товариства, ОСОБА_1 , своїм наказом №7-ОД затвердив новий штатний розпис товариства з місячним фондом заробітної плати 1244000,00 грн та ввів його в дію з 01.10.2019, натомість штатний розпис, затверджений 02.09.2019, постановив вважати таким, що втратив чинність (а. с. 29, 30 у т. 1). У цьому штатному розписі встановлено, серед іншого, посадовий оклад директора товариства у розмірі 80000,00 грн.

Рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом №1/2022 від 03.10.2022, серед іншого, було звільнено ОСОБА_1 з посади директора товариства та обрано нового директора - ОСОБА_4 з 04.10.2022 (а. с. 25-26 у т. 1).

Позивач зазначає, що відповідач, перебуваючи на посаді директора товариства, з 01.10.2019 до дати його звільнення з посади, на підставі прийнятих ним одноособово рішень, без погодження чи прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників товариства, здійснював нарахування і виплату собі посадового окладу у розмірі 80000,00 грн, внаслідок чого товариству було завдано збитків на суму 840006,18 грн, з яких, 735353,36 грн, спричинених неправомірним нарахуванням відповідачем заробітної плати у більшому розмірі, за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року та 104652,82 грн збитків, спричинених сплатою податків із посадового окладу, який фактично не виплачувався, за період з серпня 2020 року по лютий 2022 року, а також протягом серпня-вересня 2022 року.

У відзиві на позовну заяву від 08.11.2023, вих. №219/23 відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог з таких підстав:

- позивач не надав доказів понесення товариством збитків, зокрема, доказів вчинення ОСОБА_1 протиправних дій щодо порушення установчих документів товариства в частині перевищення повноважень, наявності його вини та причинно-наслідкового зв`язку між його начебто неправомірними діями та завданою шкодою;

- штатний розпис від 01.10.2019 не мав бути затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства, оскільки пп. є) п. 8.4.4 статуту встановлено право директора на затвердження штатних розписів;

- нормами ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що статутом може бути визначено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, тому норма пп. 7 п. 8.1.2 статуту в частині виключної компетенції загальних зборів щодо встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства стосується членів виконавчого органу у разі створення колегіального виконавчого органу, а не безпосередньо одноособового виконавчого органу - директора (відповідача);

- загальні збори учасників товариства, відповідно до їх повноважень, встановлених статутом, не здійснювали контроль та нагляд за діяльністю його виконавчого органу;

- посадові оклади директора товариства у розмірі 5200,00 грн, 6000,00 грн, 6500,00 грн, які мали бути нараховані та виплачені відповідачу відповідно до розрахунків, доданих до позовної заяви, не були затвердженні рішенням загальних зборів (а. с. 70 - 92 у т. 1).

У відповіді на відзив на позовну заяву від 01.12.2023 позивач зазначає таке:

- розрахунки розміру завданої відповідачем товариству шкоди підтверджуються відомостями з офіційної довідки ПФ України форми ОК-7 щодо сум фактичного доходу відповідача та сплати з них страхових внесків, наданих ОСОБА_1 в межах справи №296/1646/23;

- ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора товариства, виходячи з положень його установчих документів, мав право затвердити штатний розклад, в якому встановити посадові оклади працівникам товариства, однак встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства, до яких відноситься відповідач, належить до виключної компетенції загальних зборів його учасників (а. с. 135 - 141 у т. 1).

У запереченнях на відповідь на відзив від 06.12.2023 відповідач повторно послався на доводи, викладені у раніше поданих процесуальних заявах і клопотаннях (а.с. 142-152 у т.1).

2. Позиція суду щодо позовних вимог та норми права, які ним застосовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За приписами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками; вини особи, яка їх заподіяла.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №904/1448/20 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2022 у справі №923/832/20.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 ЦК України, з якої вбачається, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга цієї ж статті).

Як було зазначено раніше, позов обгрунтований протиправним нарахуванням та виплатою собі відповідачем, перебуваючи на посаді директора товариства, з 01.10.2019 до моменту його звільнення з посади, на підставі прийнятих ним одноособово рішень, без погодження чи прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", посадового окладу у розмірі 80000,00 грн, внаслідок чого товариству було завдано збитки на суму 840006,18 грн, з яких, 735353,36 грн збитків, спричинених неправомірним нарахуванням відповідачем заробітної плати у більшому розмірі, за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року та 104652,82 грн збитків, спричинених сплатою податків із посадового окладу, який фактично не виплачувався, за період з серпня 2020 року по лютий 2022 року, а також протягом серпня-вересня 2022 року.

За ст. 89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначаються залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Особливості управління господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, визначаються законами України.

Посадові особи несуть цивільно-правову, адміністративну, фінансову та кримінальну відповідальність за шкоду та збитки, завдані ними господарському товариству, у порядку та у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 3 ст. 65 ГК України керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників, визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018 №2275-VIII (далі - Закон №2275-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону №2275-VIII установчим документом товариства є статут.

30.08.2018 рішенням загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", оформленим протоколом №1, затверджено статут товариства (у новій редакції) (а. с. 13-23 у т. 1), відповідно до положень розділу 8 якого вищим органом управління товариства є загальні збори учасників товариства, а виконавчим органом товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю товариства, є директор.

Судом встановлено, що установчі документи товариства попередніх редакції не містили положень про належність повноважень щодо встановлення розміру винагороди виконавчому органу товариства (а. с. 166 - 221 у т. 2).

Натомість у пп. 7 п. 8.1.2 статуту у новій редакції до переліку питань, вирішення яких відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників, віднесено обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Зазначене положення статуту в цілому відповідає приписам п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону №2275-VIII.

Як встановив суд, 01.10.2019 директор товариства, ОСОБА_1 , своїм наказом №7-ОД затвердив новий штатний розпис товариства, у якому встановив посадовий оклад директора товариства у розмірі 80000,00 грн, ввів його в дію з 01.10.2019, натомість штатний розпис, затверджений 02.09.2019, постановив вважати таким, що втратив чинність (а. с. 29, 30 у т. 1).

ОСОБА_1 у поданих процесуальних заявах по суті спору, на противагу аргументам позивача, доводить, що штатний розпис від 01.10.2019 не мав бути затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства, оскільки пп. є) п. 8.4.4 статуту встановлено право директора на затвердження штатних розкладів. Крім того, відповідач зазначає, що норма пп. 7 п. 8.1.2 статуту в частині виключної компетенції загальних зборів щодо встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства стосується членів виконавчого органу у разі створення колегіального виконавчого органу, а не безпосередньо одноособового виконавчого органу - директора (відповідача).

Однак, суд не погоджується із зазначеними твердженнями відповідача з тих підстав, що із положень статуту товариства у новій редакції вбачається, що пп. 7 п. 8.1.2 передбачено встановлення розміру винагороди не членам колегіального виконавчого органу товариства, а членам виконавчого органу товариства в цілому, який, відповідно до положень ст. 39 Закону №2275-VIII, може бути як одноосібним, так і колегіальним.

У п. 8.4.1 статуту встановлено, що виконавчий орган товариства ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" є одноосібний - директор.

Також, здійснивши аналіз пп. 7 п. 8.1.2 та пп. є) п. 8.4.4 статуту у новій редакції, суд дійшов висновку, що повноваження директора щодо затвердження штатних розкладів не тотожне повноваженню загальних зборів щодо встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Визначення поняття "штатний розпис" є у листі Мінпраці №162/06/187-07 від 27.06.2007, за яким ним є письмовий внутрішній документ підприємства, що встановлює організаційну структуру, назви посад, чисельність персоналу, оклади за кожною посадою.

З викладеного вбачається, що, оскільки повноваження щодо встановлення розміру посадового окладу директору товариства належить загальним зборам учасників цього товариства, то реалізовуючи повноваження щодо затвердження штатного розпису, директор безпосередньо встановлює оклади іншим працівникам відповідно до посади, крім себе.

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Правова позиція щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 16.02.2023 у справі №910/14588/21, від 25.05.2023 у справі №910/17196/21.

Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

Аналогічний правовий висновок щодо необхідності доведення збитків викладено у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21.

Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №925/1289/19.

Відповідач як посадова особа, будучи директором ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", був зобов`язаний діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, тоді як прийняття наказу №7-ОД від 01.10.2019, яким затверджено новий штатний розпис товариства, з перевищенням повноважень щодо встановлення собі посадового окладу у вищому розмірі, за відсутності прийнятого відповідного рішення загальними зборами товариства, свідчить про протиправну поведінку відповідача, що призвела до заподіяння збитків ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи".

При цьому причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками полягає у прийнятті відповідачем наказу №7-ОД від 01.10.2019, який призвів до вибуття грошових коштів із власності позивача. Водночас ОСОБА_1 не доведено відсутності його вини у завданні збитків позивачу, так як вона проявляється у вигляді отримання ним посадового окладу у більшому розмірі у спосіб, що не передбачений законодавством та установчим документом товариства.

За результатами дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, про те, що у діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Як вбачається з розрахунків, долучених до уточненої позовної заяви від 12.10.2023, позивач визначає, що суми заробітних плат, які мали бути нараховані ОСОБА_1 як директору за зазначені у розрахунках періоди, складали 5200,00 грн, 6000,00 грн, 6500,00 грн (а. с. 45, 46 у т. 1). Вказані розміри посадових окладів відповідача позивач обгрунтовує сумами його фактичного заробітку, зазначеними у довідці форми ОК-7 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сумами фактичного заробітку Пенсійного фонду України, що надана ОСОБА_1 в межах справи №296/1646/23 (а. с. 31 у т. 1).

В той же час, сторонами спору не надано суду штатного розпису, затвердженого 02.09.2019, який діяв до прийняття ОСОБА_1 наказу №7-ОД від 01.10.2019, а також відповідних рішень загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколами, про встановлення відповідачу місячного посадового окладу у розмірах 5200,00 грн, 6000,00 грн, 6500,00 грн. Тому за відсутності рішень загальних зборів учасників товариства про встановлення відповідачу місячного посадового окладу, прийнятих з дати прийняття статуту товариства у новій редакції до дати прийняття наказу №7-ОД, суд не може самостійно встановити розмір збитків, завданих позивачу протиправною поведінкою відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

3. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

09.11.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності від 08.11.2023, вих. №221/23, (вх. г/с №01-44/3726/23) (а. с. 99, 100 у т. 1), в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та яка обгрунтована тим, що, оскільки позовна заява у даній справі була подана 12.10.2023, то строк, у межах якого ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" могло звернутися до суду з вимогою про стягнення 735353,36 грн збитків, спричинених неправомірним нарахуванням відповідачем заробітної плати у більшому розмірі, за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року, минув.

У відповіді на відзив від 01.12.2023 позивач зазначив, що про обставину нарахування відповідачем за рахунок коштів товариства посадового окладу в завищеному розмірі стало відомо лише у лютому 2023 року, після отримання позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення невиплачених при звільненні грошових сум (а. с. 135-141 у т. 1).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

За ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц та від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).

Судом встановлено порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких він звернувся, однак, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 від 08.11.2023, вих. №221/23 про застосування строків позовної давності.

Крім того, суд звертає увагу сторін спору, що, відповідно до п. 12, 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк їх дії.

4. Щодо виявлених господарським судом порушень, допущених учасниками ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" щодо виконання корпоративних обов`язків.

Відповідно до пп. 7 п. 8.1.2 статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" (нова редакція), затвердженого загальними зборами учасників товариства, оформленими протоколом №1 від 30.08.2018, до виключної компетенції загальних зборів учасників входить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Зазначене положення в цілому статуту відповідає приписам п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Однак, під час розгляду справи, у зв`язку з відсутністю відповідних доказів, судом встановлено, що загальними зборами учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" з дати затвердження статуту у новій редакції до моменту звільнення з посади директора товариства, не було прийнято ані рішення про встановлення розміру винагороди директору ОСОБА_1 , ані рішення про затвердження встановленого розміру винагороди.

Таким чином, учасники товариства, по-перше, всупереч колективним інтересам товариства самоусунулись від реалізації права на участь в управлінні товариством, а, по-друге, не виконали обов`язки учасника товариства щодо встановлення розміру винагороди ОСОБА_1 в період його перебування на посаді директора товариства, в результаті чого ОСОБА_1 встановив собі розмір винагороди як керівнику товариства самостійно.

Господарський суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч. 1, 6 ст. 246 ГПК України).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про постановлення окремої ухвали щодо ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" для усунення встановлених порушень законодавства.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 246 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" 840006,18 грн збитків.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.04.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2, 3 - сторонам "Електронний суд"