ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2025 р. Справа № 911/3872/16

за заявою Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області, м. Вишневе

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно", м. Вишневе (код ЄДРПО України 30050731)

про банкрутство

Суддя Лопатін А.В.

за участю секретаря судового засідання Єрьоміч О.А.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 911/3872/16 за заявою Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно" про банкрутство.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2020 р. затверджено звіт арбітражного керуючого Капелюшного Ігоря Вікторовича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення і відшкодування витрат, який схвалено протокольним рішенням комітету кредиторів ТОВ "Фірма "Діно" від 09.12.2020 р. № 4-20 та відповідно до якого за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Фірма "Діно" з 25.05.2017 р. по 30.06.2020 р. основна грошова винагорода арбітражного керуючого Капелюшного Ігоря Вікторовича становить 292580,00 грн.; стягнуто з Головного управління ДПС у Київській області на користь арбітражного керуючого Капелюшного Ігоря Вікторовича грошову винагороду у розмірі 292580,00 грн.; затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно"; ліквідовано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно"; закрито провадження у справі № 911/3872/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно"; вимоги конкурсних кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно", які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. На виконання ухвали видано наказ.

10.03.2025 р. через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2025 р. заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення повернуто заявнику без розгляду.

17.03.2025 р. через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою господарського суду від 20.03.2025 р. заяву ОСОБА_1 б/н від 17.03.2025 р. (вх. № 5153/25 від 17.03.2025 р.) про роз`яснення судового рішення призначено до розгляду на 26.03.2025 р.; викликано в судове засідання, яке відбудеться 26.03.2025 р., ОСОБА_1 , явку останнього визнано обов`язковою; зобов`язано ОСОБА_1 подати до суду у строк до 25.03.2025 р. письмові пояснення, як особи, яка подає заяву про роз`яснення судового рішення щодо його процесуального статусу у справі 911/3872/16.

25.03.2025 р. через систему "Електронний суд" від заявника надійшли додаткові пояснення (на виконання вимог ухвали суду від 20.03.2025 р.).

У судовому засіданні 26.03.2025 р. представник заявника вимоги заяви підтримав. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви.

Так, розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, судом встановлено наступне.

Як вказує заявник та підтверджено матеріалами справи, ухвалою від 14.12.2020 р. у справі № 911/3872/16 господарський суд Київської області ліквідував юридичну особу ТОВ "Фірма "Діно", про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення вказаної юридичної особи. При цьому в п. 7 результативної частини зазначеної ухвали суд зазначив: "Вимоги конкурсних кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Діно", які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню".

Наведені обставини, на думку заявника, припиняють обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Водночас господарським судом Донецької області видано накази від 16.02.2016 р. у справі № 905/473/16, на виконання рішення, яким задоволено позов ПАТ "КБ "Південкомбанк" до боржника ТОВ "Фірма "Діно" та поручителя ОСОБА_1 , про стягнення з боржника та поручителя боргу у сумі: 2 678 713,16 грн. заборгованості по кредиту, 697 738,74 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 261 098,39 грн. пені, а також третейського збору у розмірі 36 375,50 грн.

В свою чергу заявнику ( ОСОБА_1 ), що є стороною у справі № 905/473/16 господарського суду Донецької області, не зрозуміло чи всі виконавчі документи за вимогами кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Діно" визнаються такими, що не підлягають виконанню (згідно ухвали господарського суду Київської області від 14.12.2020 р.) та чи визнані такими, що не підлягають виконанню накази від 16.02.2016 р. у справі № 905/473/16, за якими стягнуто з боржника та поручителя борг, а тому він звернувся до суду з заявою щодо роз`яснення ухвали суду від 14.12.2020 р. у справі № 911/3872/16.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 20.03.2025 р. у справі № 911/3872/16 (про надання письмових пояснень, як особи, яка подає заяву про роз`яснення судового рішення щодо його процесуального статусу у справі), заявник повідомив, що господарський суд Донецької області у справі № 905/473/16 видав 16.02.2016 р. накази про стягнення боргу на користь ПАТ "КБ "Південкомбанк" з ТОВ "Фірма "Діно" та ОСОБА_1 , як солідарних боржників. У справі ж про банкрутство ТОВ "Фірма "Діно" № 911/3872/16 ПАТ "КБ "Південкомбанк" заявляв свої кредиторські вимоги до боржника. Водночас ОСОБА_1 є солідарним боржником за кредитними зобов`язаннями ТОВ "Фірма Діно", а тому, він вважає, що його кредитні зобов`язання є припиненими на підставі п. 7 результативної частини ухвали суду від 14.12.2020 р. у справі 911/3872/16, та він є особою, що може подавати заяви у справі 911/3872/16.

З`ясувавши викладені у заяві про роз`яснення рішення обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи заявника, суд дійшов висновку, що зазначена заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступними обставинами.

Так, згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі ? ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин першої та другої ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У п. 32 Висновку № 11 (2008 р.) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

Верховний Суд України у постанові Пленуму "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 р. також наголошує на тому, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій законодавством, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

При цьому, у разі незрозумілості суті судових рішень, учасники справи та державні або приватні виконавці наділені правом подання до суду заяв про їх роз`яснення.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої ст. 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Статтею 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в п.п. 7, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 р., під судовим рішенням мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в т.ч. й заочне або ухвала, а також судовий наказ).

Тобто, із зазначених положень законодавства вбачається, що ухвала суду у розумінні ст. 232 ГПК України відноситься до загального поняття судове рішення, а тому у відповідності до вимог ст. 245 ГПК України ухвала може бути роз`яснена судом, який її ухвалив.

При цьому, за змістом ст. 245 ГПК України, вбачається право учасників справи на подання до господарського суду заяви про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, за умови, що таке роз`яснення не матиме наслідком зміни змісту судового рішення.

Виходячи з цієї норми закону, роз`яснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового рішення. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Окрім цього необхідно вказати, що зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність.

Фактично роз`ясненням рішення - є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 р. здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Аналогічні висновки містить також ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі № 910/23307/16.

Окрім наведеного, положеннями ст. 245 ГПК України визначено чітке коло осіб, які наділені процесуальним правом на подання до суду заяв про роз`яснення рішень. Так, рішення суду може бути роз`яснено за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця.

Верховний Суд, враховуючи імперативні положення ст. 245 ГПК України, також визначив критерії встановлення судом можливості прийняття до розгляду заяви про роз`яснення відповідного судового рішення, а саме: заява про роз`яснення судового рішення має бути подана особою, щодо якої воно ухвалене, або особою, якою буде здійснюватися його примусове виконання; судове рішення має підлягати виконанню, але на момент подання відповідної заяви має бути ще не виконане; заявником має бути доведено, що зміст резолютивної частини судового рішення є незрозумілим (об`єктивно ускладнює або робить неможливим виконання такого рішення) (постанова Верховного Суду від 20.12.2023 р. у справі № 400/2839/22).

Відповідно до положень ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах про банкрутство (неплатоспроможність) склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства.

Так, ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Разом з цим, судом встановлено, що заявником є особа ( ОСОБА_1 ), що не є учасником у справі № 911/3872/16 про банкрутство ТОВ "Фірма Діно", тобто ОСОБА_1 не наділений процесуальним правом звертатися до суду з відповідною заявою саме у справі № 911/3872/16.

Крім того, заява ОСОБА_1 про роз`яснення наведеної ухвали суду подана не у зв`язку з незрозумілістю такого судового рішення, що перешкоджає його виконанню, а з метою встановлення обставин, що не були предметом розгляду у справі № 911/3872/16, а саме: наявності/ відсутності припинення зобов`язань ОСОБА_1 , як поручителя ТОВ "Фірма "Діно", у зв`язку з ліквідацією останнього.

Також, суд звертає увагу заявника, що рішення підлягає роз`ясненню якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, водночас ухвала у цій справі, яку просить роз`яснити заявник, є виконаною, ТОВ "Фірма "Діно" припинено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали господарського суду Київської області від 14.12.2020 р. у справі № 911/3872/16.

Керуючись ст. 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

Ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 17.03.2025 р. (вх. № 5153/25 від 17.03.2025 р.) про роз`яснення ухвали господарського суду Київської області від 14.12.2020 р. у справі № 911/3872/16.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту ухвали 09.04.2025 р.

Суддя А.В. Лопатін