УХВАЛА

м. Київ

09.04.2025Справа № 910/3218/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО"

до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ."

про стягнення 49813,01 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ." про стягнення 49813,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" на підставі договору добровільного страхування засобу наземного транспорту №310259820.22 від 27.07.2022 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 108 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ." позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 49813,01 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3218/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

27.03.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій відповідач просить суд закрити провадження у справі №910/3218/25, посилаючись на здійснення відповідачем оплати після звернення з позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно із матеріалів справи, 13.02.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля "Volkswagen" реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого був винним в ДТП була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/209818455. Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн та франшизу у розмірі 1500,00 грн.

Страховане відшкодування у сумі 51313,01 грн сплачене позивачем на рахунок страхувальника згідно із платіжною інструкцією №5912 від 21.03.2023.

Позивач звернувся до відповідача із претензією вих.№5495404 від 26.04.2023 про виплату страхового відшкодування у сумі 51313,01 грн.

Оскільки відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" страхового відшкодування, що за вирахуванням франшизи становить 49813,01 грн.

Як встановлено судом, згідно із наданої позивачем платіжної інструкції №13765 від 24.03.2025 відповідачем сплачено на користь позивача страхове відшкодування у сумі 49813,01 грн.

Отже, після звернення позивача до суду з позовом та відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено заявлену до стягнення позивачем суму страхового відшкодування у сумі 49813,01 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20).

З огляду на наведене вище, оскільки після звернення позивача до суду з розглядуваним позовом предмет спору припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача на наслідки закриття провадження у справі, вказані в ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у випадках закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Щодо витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ураховуючи наведене, суд роз`яснює позивачу, що сплачена ним сума судового збору може бути повернута йому з Державного бюджету України за його клопотанням на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Позивач у своїй заяві про закриття провадження у справі просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору, посилаючись на ч.4 ст.130 ГПК України, зазначаючи, що "якщо відповідач визнав позов і виконав вимоги позивача після подання позову, суд за заявою позивача може стягнути судові витрати з відповідача".

Однак, приписами ч.4 ст.130 ГПК України передбачено, що якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат. Суд зауважує, що на затвердження суду мирова угода не подавалася, а провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Окрім того, оскільки відповідачем не було подано заяви про визнання позову, а позивач від позову не відмовлявся, то ні положення ч.1, ні ч.4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути застосовані судом.

Керуючись ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/3218/25 за позовом Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ." про стягнення 49813,01 грн.

2. Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" про стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн в порядку ч.4 ст.130 ГПК України.

3. Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 09.04.2025.

Суддя С. О. Турчин