ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 квітня 2025 року Справа № 903/5/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши заяву Фермерського господарства "Демікс"

про відвід судді Господарського суду Волинської області Гарбара І. О.

у справі № 903/5/25

за позовом: Фермерського господарства "Демікс"

до відповідача: Литовезької сільської ради

про визнання недійсним та скасування рішення та визнання права постійного користування земельною ділянкою,

встановив:

Фермерське господарство "Демікс" звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Литовезької сільської ради, в якому просило суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення від 12.12.2024 восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за № 50/14 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства";

- визнати за Фермерським господарством "Демікс" право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га, 01.02 для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, яка була надана у постійне користування на підставі рішення Іваничівської районної ради від 18.05.2001 № 15/20.3 "Про надання земельної ділянки для ведення селянського/ фермерського/господарства".

Пізніше, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив суд:

- до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі за позовом ФГ "Демікс" до Литовезької сільської ради, третя особа ГУ Держгеокадастру Волинської області про визнання недійсним та скасувати рішення від 12.12.2024 восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за №50/14 та визнати за Фермерським господарством "Демікс" (код 13354337) право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га, 01.02 для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинити дію рішення від 12.12.2024 восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за № 50/14 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж" земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарствах в частині: Включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами, земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності, 01.02 для ведення фермерського господарства площею 9,719 га кадастровий номер :04:000:0277 розташовану за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області;

- до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі за позовом ФГ "Демікс" до Литовезької сільської ради, третя особа ГУ Держгеокадастру Волинської області про визнання недійсним та скасувати рішення від 12.12.2024 восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за №50/14 та визнати за Фермерським господарством "Демікс" (код 13354337) право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га, 01.02 для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити відповідачу - Литовезькій сільській раді (код 04335252), приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) про відчуження, передання в оренду (користування), у власність, використання земельної ділянки, виставляти на земельні торги та вчиняти інші дії щодо земельної ділянки - кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га, яка знаходиться в межах Литовеїької сільської ради Володимирського району Волинської області;

- до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі за позовом ФГ "Демікс" до Литовезької сільської ради, третя особа ГУ Держгеокадастр Волинської області про визнання недійсним та скасувати рішення від 12 грудня 2024 року восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за № 50/14 та визнати за Фермерським господарством "Демікс" (код 13354337) право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0277 заборонити Литовезькій сільській раді, державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії, у тому числі щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договорів: вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії в Державному кадастровому реєстрі, у тому числі щодо поділу, розділу, об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га, 01.02 для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області.

Господарський суд Волинської області (суддя Гарбар І. О.) ухвалою від 24.01.2025 у справі № 903/5/25 відмовив в задоволенні заяви Фермерського господарства "Демікс" про забезпечення позову, оскільки заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях заявника, а останнім не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд вказав, матеріалами заяви не підтверджено, що право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0277 належить саме позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Фермерське господарство "Демікс", у якій просили ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2025 у справі № 903/5/25 скасувати та забезпечити позов.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Демікс" задоволено частково; ухвалу Господарського суду Волинської області від 24.01.2025 у справі №903/5/25 скасовано; заяву Фермерського господарства "Демікс" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; вжито заходи забезпечення позову, а саме: до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 903/5/25 зупинено дію рішення від 12.12.2024 восьмого скликання Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області за № 50/14 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарствах" в частині: Включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляються на торги окремими лотами, земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, 01.02 для ведення фермерського господарства площею 9,7219 га кадастровий номер :04:000:0277 розташованої за межами населеного пункту Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області; в задоволенні решти вимог заяви Фермерського господарства "Демікс" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Судом апеляційної інстанції в даній постанові зазначено, що забезпечення, в цьому випадку є обґрунтованим та адекватним способом забезпечення, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів будь-яких осіб щодо вказаної земельної ділянки, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову Фермерського господарства "Демікс", а в разі задоволення такого позову сприятиме ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Поруч з наведеним, апеляційний господарський суд зазначив, що вказавши про не підтвердження наявності у позивача права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0277, суд першої інстанції фактично надав оцінку підтвердженню доказами позовних вимог, що не допускається на етапі вирішення питання про забезпечення позову.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 903/5/24 за касаційною скаргою Литовезької сільської ради Волинської області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 року.

У судовому засіданні 08.04.2025 представниця позивача заявила усну заяву про відвід судді Гарбара І.О..

Протокольною ухвалою від 08.04.2025 суд зобов`язав представника позивача подати до суду в письмовому вигляді клопотання про відвід судді. Відклав судове засідання на 29.04.2025 в режимі відеоконференції за заявою представника позивача.

Разом з тим, письмову заяву про відвід судді Гарбара І.О. до суду подано 09.04.2025, в якій позивач просить відвести від розгляду справи №903/5/25 суддю Господарського суду Волинської області Гарбар І.О. в провадженні, якого перебуває справа № 903/5/25 (за позовом Фермерського господарства "Демікс" до Литовезької сільської ради про визнання недійсним та скасування рішення та визнання права постійного користування земельною ділянкою).

Правовою підставою зазначають п.5 ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

В обґрунтування заяви про відвід судді позивач зазначає, що має підстави вважати, що склад суду, який розглядає справу № 903/5/25 не є об`єктивним в процесі розгляду справи. Упередженість та відсутність об`єктивної складової під час розгляду справи на думку заявника також доведена постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2025 року, якою встановлено упереджене і не об`єктивне ставлення судді Гарбар І. О. при розгляді заяви про забезпечення позову, оскільки ним надано оцінку підтвердженню доказами позовних вимог, що не допускається на етапі вирішення питання про забезпечення позову. Також зазначає, що підставою відводу не є незгода з процесуальним рішення судді і заява подана з метою забезпечення відсутності сумніву у законності дій головуючого судді, які у позивача викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно п.п. 7, 8, 11 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Ухвалою суду від 10.08.2025 визнано відвід судді Гарбара І.О., заявлений Фермерським господарством "Демікс" необґрунтованим; матеріали справи №903/5/25 щодо відводу судді Гарбара І. О. передано уповноваженій особі на здійснення визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 розгляд заяви про відвід судді Господарського суду Волинської області Гарбара І. О. розподілено судді Господарського суду Волинської області Вороняку А. С..

Суд, розглянувши заяву Фермерського господарства "Демікс" про відвід судді Господарського суду Волинської області Гарбара І. О., зазначає таке.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін (об`єктивний критерій).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

При вирішенні того, чи є у цій справі у заявників обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно з розумних підстав обґрунтованими (див. зокрема вищевказане рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення ЄСПЛ у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (див. другий показник Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23).

Статтею 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Керуючись завданнями та принципами господарського судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, змагальності сторін, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 35 ГПК України визначено вичерпний перелік підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.2-4 ст. 35 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (ч.4-5 ст. 38 ГПК України).

Отже, за умовами ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у об`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Судом встановлено, що при вирішенні заяви про забезпечення позову суддя Гарбар І. О. в ухвалі від 20.01.2025 вказав: «предметом позову у даній справі є вимоги ФГ "Демікс" немайнового характеру про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права постійного користування земельною ділянкою. Разом з цим, матеріалами заяви не підтверджено, що право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0277 належить саме позивачу. З долученою до позовної заяви технічної документації також не вбачається, що остання розроблена саме по земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0277, оскільки значиться кадастровим номером :04:000:.».

На дані обставини звернув увагу суд апеляційної інстанції, про що зазначено у постанові від 25.02.2025, а саме: «вказавши про не підтвердження наявності у позивача права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0277, суд першої інстанції фактично надав оцінку підтвердженню доказами позовних вимог, що не допускається на етапі вирішення питання про забезпечення позову».

Як встановлено судом, однією з позовних вимог є визнання за Фермерським господарством "Демікс" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0277 площею 9,719 га.

З огляду на приписи пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України посилання заявника на встановлену обставину Північно-західного апеляційного господарського суд у постанові від 25.02.2025 по даній справі, якою ухвалу Господарського суду Волинської області від 20.01.2025 (суддя Гарбар І. О.) у справі № 903/5/25 скасовано, що суд першої інстанції фактично надав оцінку підтвердженню доказами позовних вимог, що не допускається на етапі вирішення питання про забезпечення позову є обґрунтованим та може свідчити про розумний сумнів з цього приводу у позивача( за об`єктивним критерієм) при подальшому розгляді справи суддею Гарбаром І. О..

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Фермерського господарства "Демікс" про відвід судді Гарбара І.О. для забезпечення розгляду їх позову відповідно до вищевказаних критеріїв, з метою усунення їхніх побоювань та гарантій права кожного на справедливий суд.

У відповідності до частини 1 статті 40 ГПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 32, 35, 38, 39,40, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

1. Заяву Фермерського господарства "Демікс" від 08.04.2025 про відвід судді Гарбара І. О. у справі № 903/5/25 - задовольнити.

2. Справу № 903/5/25 передати для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 14.04.2025.

Суддя А. С. Вороняк