УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/14209/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD)

на ухвалу Господарського суду міста Києва

у складі судді Джарти В. В.

від 25.11.2024 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Майданевич А. Г., Гаврилюк О. М., Сулім В. В.

від 10.02.2025

за позовом Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD)

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу від 18.12.2023 № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті",

ВСТАНОВИВ:

Компанія "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Ухвалою від 25.11.2024 у справі № 910/14209/24 Господарський суд міста Києва відмовив у прийнятті позовної заяви Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 18.12.2023 № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті" на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України, який є суб`єктом владних повноважень. При цьому, предметом даного спору є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.12.2023 року № 2921/7 "Про залишення скарги без розгляду по суті", тобто оскарження наказу суб`єкта владних повноважень. Крім того, позивачем у своїй позовній заяві вказано, що на його переконання спірний наказ не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень - своєчасність прийняття рішення. Дослідивши обставини, викладені позивачем у позові, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутній спір про право щодо речових прав на нерухоме майно, оскільки свої позовні вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням Міністерством юстиції України вимог законодавства при розгляді скарги (строку розгляду скарги), тобто процедури її розгляду. Відтак, даний спір є публічно-правовим і за суб`єктним складом сторін, а також предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою від 10.02.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/14209/24.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2921/7 від 18.12.2023, позивач діє з метою захисту своїх порушених прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, оскільки предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень щодо залишення без розгляду скарги позивача по суті;

- у даній справі спір не пов`язаний із господарською діяльністю сторін, а стосується виключно публічно-правових відносин, у межах яких Міністерство юстиції виконувало владні повноваження;

- аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 420/8202/23 а саме: водночас висновок про публічно-правову природу спору, зроблений у справах, в яких предметом оскарження були виключно накази Мін`юсту за результатом розгляду скарг на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора (суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду відповідних скарг або невідповідністю змісту наказу встановленим вимогам законодавства, але без необхідності безпосереднього втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення;

- аналогічні висновки також викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №826/9046/16 та від 04.09.2018 у справі №910/8424/17, за якими справи щодо оскарження рішень Міністерства юстиції України, прийнятих за наслідками розгляду скарг на дії державних реєстраторів, підлягають розгляду за правилами саме адміністративного судочинства. Висновки суду також узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2023 у справі №500/6428/21;

- Мін`юст здійснює розгляд скарг у сфері державної реєстрації у межах компетенції, визначеної законом, зокрема, на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора. Іншими словами, Міністерство юстиції України під час розгляду скарг перевіряє правильність оскаржуваних реєстраційних дій та не встановлює або спростовує (тобто, не може визнавати чи не визнавати) дійсність правочинів, які стали підставою для набуття чи припинення майнових і корпоративних прав, за винятком, якщо такі правочини є недійсними в силу закону (нікчемними);

- враховуючи обставини, викладені позивачем у позові, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відсутній спір про право щодо речових прав на нерухоме майно, оскільки свої позовні вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням Міністерством юстиції України вимог законодавства при розгляді скарги (строку розгляду скарги), тобто процедури її розгляду;

- таким чином, господарський суд дійшов правильного висновку, що даний спір є публічно-правовим за суб`єктним складом сторін, а також за предметною ознакою не може розглядатись в порядку господарського судочинства, а підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Компанія "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 у справі № 910/14209/24, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу № 910/14209/24 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено пункт 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосовано пункт 3 частини 1 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.09.2018 у справі № 910/842/17, від 20.05.2019 у справі № 826/9046/16, від 24.01.2023 у справі № 500/6428/21 та від 12.06.2024 у справі № 420/8202/23, які не підлягали застосуванню, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними до правовідносин, що склались у цій справі.

Міністерство юстиції України подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскільки ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими.

Під час розгляду матеріалів касаційної скарги у даній справі № 910/14209/24 Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 09.04.2025 передано справу №910/15745/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 21.02.2024 у справі №826/8774/16, від 12.06.2023 у справі №420/8202/23, від 04.03.2025 у справі №320/12042/23, від 16.02.2023 у справі №640/4455/22 щодо належності спорів про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції до юрисдикції адміністративних судів за подібних правовідносин.

Передаючи справу № 910/15745/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд в ухвалі від 09.04.2025 зазначив, зокрема, таке:

- у справі, що переглядається, позивачі, звертаючись із позовом до суду про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України, позовні вимоги обґрунтовували порушенням цивільного права, що полягало у позбавленні останніх права володіти, користуватися та розпоряджатися придбаними частками (зміна кінцевого бенефіціарного власника). При цьому підставами позову позивачі зазначають процедурні порушення прийняття наказу з боку Міністерства юстиції;

- за переконанням колегії суддів, спір у справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, не мав публічно-правових відносин безпосередньо з позивачами. Прийняте відповідачем рішення про скасування реєстраційних дій щодо позивачів ухвалене за скаргою іншою особи;

- зазначені висновки підтверджуються усталеною судовою практикою, а саме постановами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2025 у справі №910/15462/23, від 28.11.2024 у справі №910/14022/23, від 18.06.2024 у справі №910/6143/23, 01.05.2024 у справі №910/713/23;

- разом з тим, дослідивши наявну практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо вирішення питання юрисдикційності подібних спорів, викладені, зокрема, у постановах від 21.02.2024 у справі №826/8774/16, від 12.06.2023 у справі №420/8202/23, від 04.03.2025 у справі №320/12042/23, від 16.02.2023 у справі №640/4455/22, колегією суддів встановлено протилежну позицію, відповідно до якої Касаційний адміністративний суд вказав про належність зазначених спорів до юрисдикції адміністративних судів;

- колегія суддів зазначає, що Касаційним адміністративним судом також сформована і інша позиція, стосовно належності подібних спорів господарським судам, зокрема, у постановах від 06.02.2020 у справі №640/20032/18, від 21.12.2020 у справі №640/12435/19, від 08.07.2021 у справі №640/6595/20;

- тобто наразі існують два взаємовиключних підходи до вирішення питання юрисдикційності подібних спорів.

У пункті 4 частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на викладене, та те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/15745/23, зокрема, до якої юрисдикції відносяться спори про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України, матиме суттєве значення для вирішення цієї справи, що переглядається, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 910/14209/24 відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/15745/23.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 229, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Зупинити касаційне провадження у справі № 910/14209/24 за касаційною скаргою Компанії "ВІЄМАР ХОЛДІНГ ЛТД" (VIEMAR HOLDING LTD) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у справі № 910/15745/23, та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова