ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа№ 910/881/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Моцайко ВС.

від відповідача - Єфремов В.О.

від третьої особи - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду м. Києва від 01.05.2024 р. (повний текст складено 17.05.2024 р.)

у справі № 910/881/24 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України

про стягнення 156777001,60 грн,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" звернулося з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 156777001,60 грн, з яких: 30132300,81 грн 3% річних, 126644700,79 грн інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення умов укладеного договору, не було сплачено у повному обсязі вартість електричної енергії для врегулювання небалансів за період з квітня 2022 року по січень 2024 року, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Протокольною ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.03.2024 р. залучено Кабінету Міністрів України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.05.2024 р. у справі № 910/881/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не враховано дію відкладальної обставини при здійсненні розрахунків з позивачем, а тому безпідставно стягнуто з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. Крім цього, місцевим судом не враховано настання форс-мажорних обставин для відповідача через ведений на території України воєнний стан, що унеможливило виконати зобов`язання у строк, передбачений умовами укладеного договору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду 16.10.2024 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 01.05.2024 р. у справі № 910/881/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2025 р. касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 р. скасовано, а справу № 910/881/24 направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Матеріали справи № 910/881/24 було повернуто до Північного апеляційного господарського суду 06.02.2025 р. супровідним листом Верховного Суду № 30-12/910/881/24/86/2025 від 03.02.2025 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" у справі № 910/881/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 р. справу № 910/881/24 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 18.03.2025 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 р. було відкладено розгляд справи № 910/881/24 до 01.04.2025 р.

У судовому засіданні 01.04.2025 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник третьої особи не з`явився хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги шляхом направлення до його електронного кабінету процесуальних документів у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали про відкриття провадження від 25.02.2025 р. у справі № 910/881/24 третій особі доставлено до електронного кабінету 25.02.2025 р., доказом чого є довідка про доставку електронного документу від 27.02.2025 р., що міститься в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 25.02.2025 р. у справі № 910/881/24 оприлюднена у реєстрі 26.02.2027 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

15.09.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Гарантований покупець" (далі - замовник) укладено договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2316/02/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги і забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуги), замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінет Міністрів України від 05.06.2019 р. № 483 (зі змінами).

Згідно з п. 4 договору загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість.

Як передбачено п. 7 договору, оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника таким чином:

- перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

- другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

- третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

- четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

- п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

- шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.

У відповідності до п. 6 договору до 15 числа місяця, що передує розрахунковому періоду, постачальник надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 2-5 до цього договору, в електронному вигляді з накладення кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу по одному примірнику оригіналу.

Згідно з п. 10 договору факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг. Постачальник надсилає не пізніше 11 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи акт приймання-передачі послуг, складений на підставі фактичної вартості наданих послуг у розрахунковому періоді. Замовник розглядає акт приймання-передачі послуг та у разі відсутності зауважень підписує його кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи протягом двох робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуг або надсилає постачальнику обґрунтовану відмову в його підписанні із зазначення причин відмови, які повинні бути усунені.

Цей договір набирає чинності з 15.09.2021 р. та діє до 31.12.2023 р. (п. 34 договору з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 2631/02/21 від 30.12.2021 р., № 766/02/22 від 20.04.2022 р., № 2247/02/22 від 31.10.2022 р., № 651/04/23 від 28.03.2023 р., № 860/04/23 від 27.04.2023 р., № 1721/04/23 від 01.06.2023 р.).

На виконання умов укладеного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" щомісячно до 15 числа місяця, що передує розрахунковому періоду, направляло відповідачу в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису інформацію за формами, наведеними у додатках 2 - 5 до договору, з метою визначення прогнозованої вартості послуг у відповідних розрахункових місяцях за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно), що підтверджується додатками № № 34, 35, 37, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78.

Також на підтвердження виконання позивачем умов укладеного договору в частині складання, підписання та направлення на електронну пошту відповідача актів приймання-передачі послуг і забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів до договору за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) з інформації за формами, наведеними у додатках 1 - 4 договору, в електронному вигляді накладенням кваліфікаційного електронного підпису в матеріалах справи містяться додатки № № 36, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 71, 73, 75, 77, 79.

Крім цього, між сторонами були підписані без зауважень акти приймання-передачі послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів до договору від 15.09.2021 р. № 2316/02/21 за кожний розрахунковий місяць за період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно), а саме: за березень 2022 року - 12.04.2022 р.; за квітень 2022 року - 12.05.2022 р.; за травень 2022 року - 20.06.2022 р.; за червень 2022 року - 18.07.2022 р.; за липень 2022 року - 12.08.2022 р.; за серпень 2022 року - 15.09.2022 р.; за вересень 2022 року - 24.10.2022 р.; за жовтень 2022 року - 15.11.2022 р.; за листопад 2022 року - 14.12.2022 р.; за грудень 2022 року - 13.01.2023 р.; за січень 2023 року - 17.02.2023 р.; за лютий 2023 року - 20.03.2023 р.; за березень 2023 року - 24.04.2023 р.; за квітень 2023 року - 15.05.2023 р.; за травень 2023 року - 19.06.2023 р.; за червень 2023 року - 18.07.2023 р.; за липень 2023 року - 16.08.2023 р.; за серпень 2023 року - 14.09.2023 р.; за вересень 2023 року - 17.10.2023 р.; за жовтень 2023 року - 17.11.2023 р.; за листопад 2023 року - 14.12.2023 р.; за грудень 2023 року - 11.01.2024 р.

За період з березня 2022 року по грудень 2023 року (включно) позивачем надано відповідачу послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів на підставі договору № 2316/02/21 від 15.09.2021 р.

Відповідач здійснив оплату вартості цих послуг у повному обсязі, однак з простроченням строку, встановленого умовами укладеного договору.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, було порушено свої договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за період з квітня 2022 року по січень 2024 року, що є порушенням умов укладеного договору № 2316/02/21 від 15.09.2021 р.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних внаслідок прострочення оплати відповідачем заборгованості за розрахункові періоди з березня 2022 року по грудень 2023 року в розмірі 30132300,81 гр. та інфляційні втрати внаслідок прострочення оплати відповідачем заборгованості за розрахункові період з березня 2022 року по грудень 2023 року в розмірі 126644700,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Отже, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати за поставлену електроенергію, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 30132300,81 грн 3% річних та 126644700,79 грн інфляційних втрат за період з березня 2022 року по грудень 2023 року в розмірі підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.

Стосовно доводів скаржника про те, що в актах приймання-передачі послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів зазначено останній день календарного місяця, що свідчить про те, що такі акти були підписані сторонами в останній календарний день відповідного місяця, відтак період прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем визначено неправильно, колегія суддів зазначає наступне.

Так, датою підписання актів не може бути дата останнього календарного дня відповідних місяців, оскільки підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» паперові примірники актів приймання-передачі послуг надсилались на адресу Державного підприємства «Гарантований покупець» в наступному розрахунковому місяці, після місяця, в якому була надана послуга, а саме: за березень 2022 року - 12.04.2022 р.; за квітень 2022 року - 12.05.2022 р.; за травень 2022 року - 20.06.2022 р.; за червень 2022 року - 18.07.2022 р.; за липень 2022 року - 12.08.2022 р.; за серпень 2022 року - 15.09.2022 р.; за вересень 2022 року - 24.10.2022 р.; за жовтень 2022 року - 15.11.2022 р.; за листопад 2022 року - 14.12.2022 р.; за грудень 2022 року - 13.01.2023 р.; за січень 2023 року - 17.02.2023 р.; за лютий 2023 року - 20.03.2023 р.; за березень 2023 року - 24.04.2023 р.; за квітень 2023 року - 15.05.2023 р.; за травень 2023 року - 19.06.2023 р.; за червень 2023 року - 18.07.2023 р.; за липень 2023 року - 16.08.2023 р.; за серпень 2023 року - 14.09.2023 р.; за вересень 2023 року - 17.10.2023 р.; за жовтень 2023 року - 17.11.2023 р.; за листопад 2023 року - 14.12.2023 р.; за грудень 2023 року - 11.01.2024 р.

Відтак, доводи скаржника стосовно того, що позивач у розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат здійснював нарахування цих платежів на планові обсяги послуг після підписання актів приймання-передачі послуг за розрахункові періоди, не відповідають матеріалам справи та не підтверджені належними доказами.

Вищевказані обставини справи, умови укладеного договору підтверджують те, що хоч в актах приймання-передачі послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за період з березня 2022 року по грудень 2023 року включно дійсно зазначено останній день календарного місяця, однак це не свідчить про те, що такі акти були підписані в останній календарний день відповідного місяця, що зокрема випливає зі змісту пункту 10 договору та підтверджується наявними матеріалами у справі.

Останній календарний день місяця, зазначений в актах приймання передачі послуги за період з березня 2022 року по грудень 2023 року включно, є датою складання таких актів, проте не датою підписання сторонами вказаних актів.

Щодо доводів скаржника про те, що відповідно до умов укладеного договору та пп. 2 п. 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 п. № 483, існує відкладальна обставина, яка звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані послуги, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пп. 2 п. 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 р. (далі - Положення), гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.

Згідно з п. 5 вказаного Положення до спеціальних обов`язків належить придбання операторами системи розподілу за результатами проведення електронних аукціонів у Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" стандартних продуктів BASE_Q або BASE_Y для компенсації власних технологічних витрат електричної енергії таких операторів системи розподілу в торговій зоні "об`єднаної енергосистеми України" в обсязі мінімальної величини технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами за годину в аналогічному місяці попереднього року з урахуванням показника ефективності технологічних витрат електричної енергії, визначеного рішеннями НКРЕКП.

Отже відкладальна обставина, на яку посилається скаржник, може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів.

Однак, у матеріали справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач має перед ДП "НАЕК "Енергоатом" заборгованість за електричну енергією, яка була закуплена за результатами проведення електронних аукціонів.

В наказі Міністерства енергетики України "Про забезпечення продажу електричної енергії операторам систем розподілу та постачальникам універсальних послуг" № 114 від 13.03.2022 р. (із змінами) (далі - наказ) передбачено, що на час дії воєнного стану і до останньої доби місяця (включно), наступного за місяцем, в якому воєнний стан припинено або скасовано, учасники ринку електричної енергії, на яких згідно з Положенням, покладені спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, зобов`язані забезпечити виконання вимог цього наказу та інших вимог Положення у частині, що не суперечать цьому наказу.

У відповідності до пп. 2 п. 2 наказу, Державне підприємство "НАЕК "Енергоатом" має забезпечити на визначений період постачання продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг, у тому числі тим, територією ліцензованої діяльності яких до об`єднання торгових зон була територія торгової зони "Острів Бурштинський ТЕС", за двосторонніми договорами без проведення електронного аукціону.

Таким чином, виконання спеціальних обов`язків в частині купівлі-продажу електричної енергії у визначений період, а саме з наступного розрахункового періоду (періоду постачання) після прийняття наказу та до поточного розрахункового періоду між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" та Державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" забезпечувалося шляхом укладення додаткових угод до основного договору без проведення процедури електронного аукціону.

Отже з березня 2022 року позивач не закуповував електричну енергію у Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів у відповідності до вимог п. 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів заборгованості позивача перед Державним підприємством "НАЕК "Енергоатом" за придбану за результатами проведення електронних аукціонів електричну енергію, у відповідача відсутні правові підстави для посилання на положення пп. 2 п. 8 Положення, як на відкладальну обставину.

Тому факт наявності чи відсутності коштів в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати за отримані послуги, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Стосовно доводів відповідача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 р. у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 р. у справі №904/3886/21.

У відповідності до п. 20 договору обставинами непереборної сили (форм-мажорними обставинами ) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи , але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, акти тероризму, масові заворушення, введення комендантської години, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом тощо.

Згідно з п. 21 договору, у разі виникнення обставин, зазначених у п. 20 цього договору, сторона, яка зазнала їх впливу, повинна негайно за допомогою будь-яких доступних засобів повідомити про такі обставини іншій стороні у максимально стислий строк шляхом надіслання письмового повідомлення про настання таких обставин. Повідомлення про обставини непереборної сили повинне містити вичерпну інформацію про природу обставин непереборної сили, час їх настання та оцінку їх впливу на можливість сторони виконувати свої зобов`язання згідно з цим договором та на порядок виконання зобов`язань згідно з цим договором у разі, коли це можливо.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідачем надано лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р.

У вказаному листі Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

Отже форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті Торгово-промислової палати України.

Лист Торгово-промислової палати України, на який посилається відповідач, не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

При цьому, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Крім цього, запровадження в державі воєнного стану стосуються обох сторін.

Введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини, та має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, посилання скаржника на неможливість виконання ним грошового зобов`язання перед позивачем у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.05.2024 р. у справі № 910/881/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволенню не підлягає.

При цьому, судовою колегією враховано вказівки Верховного Суду при ухваленні даної постанови під час нового апеляційного розгляду та перевірено базу нарахування для стягнення 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний та встановлено, за який період здійснено нарахування на планові обсяги.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 01.05.2024 р. у справі № 910/881/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Гарантований покупець".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.04.2025 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко