ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 Справа № 925/58/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Голик В.М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (, вул. Підгірна/Татарська, 3/7, м. Київ, 04107)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (, провул. Козацький, 17, с. Ладижинка, Уманський район, Черкаська область, 20382)

про стягнення 283 609,88 грн

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» 283609,88 грн заборгованості, з яких: 196810,20 грн боргу, а саме 170000,00 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди, 22939,23 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3870,97 грн заборгованості за надані послуги з відеоспостереження, 70627,75 грн інфляційних втрат та 16171,93 грн3% річних. Також, згідно з заявою про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, позивач очікує понести судові витрати у справі на оплату судового збору в розмірі 4254,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди в частині оплати передбачених цим правочином платежів у встановлений строк.

Позовна заява надійшла з Господарського суду Черкаської області в порядку територіальної підсудності згідно з ухвалою від 20.01.2025.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 справу № 925/58/25 передано для розгляду судді Пушку І.І.

Згідно з ухвалою від 07.02.2025 суд залишив позовну заяву без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків - не пізніше 3 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

10.02.2025 через систему «Електронний суд» суд отримав від позивача заяву про доповнення до позовної заяви.

Ухвалою від 14.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи шляхом надіслання ухвали суду від 14.02.2025 в електронній формі до Електронних кабінетів позивача та відповідача, та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем подано не було.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

20.07.2021 між ТОВ «Українська бурова компанія» (орендодавець, позивач) та ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» (орендар, відповідач) був укладений договір оренди № 58/21.

Згідно з п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування (оренду) окрему частину складу інертних заповнювачів площею 305,7 кв. м з правом користування прилеглою територією (надалі - Об`єкт оренди). Об`єкт оренди розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Склад інертних заповнювачів загальною площею 737,2 кв. м та земельна ділянка площею 2,2705 га (кадастровий номер :00:004:0146) належать Орендодавцю на праві власності (п. 1.2. Договору).

Об`єкт оренди передається Орендарю для використання його у відповідності до напрямів його господарської діяльності та розміщення наступних об`єктів: - пересувної ДС50Б 0000000 Установки грунтозмішувальної, продуктивністю 240 т/год.; - вагового комплексу; - вагонів мобільного типу; - складу сипучих матеріалів (п. 1.5. Договору).

Вступ Орендаря у володіння та користування Об`єктом оренди настає одночасно з підписанням Сторонами Акту прийому-передачі Об`єкта оренди (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору строк оренди становить 1 рік з моменту прийняття Орендарем Об`єкта оренди за Актом приймання-передачі.

За користування Об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, у розмірі 83 333,33 грн., крім того ПДВ 20% - 16 666,67 грн., разом - 100 000,00 грн. за кожен місяць оренди (п. 4.1 Договору).

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахування суми, зазначеної у п. 4.1 цього Договору, на поточний рахунок Орендодавця щомісячно не пізніше 10-го числа розрахункового місяця (п. 4.2. Договору).

У подальшому до Договору вносились зміни, а саме 26.07.2021 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору оренди №58/21 від 20.07.2021, якою доповнили Договір пунктом 4.7.

У відповідності до п. 4.7 Договору в редакції Додаткової угоди 3 1, Орендар проводить оплату витрат на споживання електричної енергії (далі - електроенергії) як відшкодування Орендодавцю витрат на електроенергію в обсягах, спожитих Орендарем.

Сторонами складено Акт розмежування балансової належності (Додаток № 1) та Акт початкових показників та взаємних розрахунків за електричну енергію згідно електричних лічильників в КТП-87 (Додаток № 2), які є невід`ємною частиною Договору.

Обсяг електроенергії, спожитої Орендарем у розрахунковому місяці, визначається як різниця між показниками лічильників Меркурій 230 АR-ОЗ №13145750 та NIK 2301 АП1 №0838663.

За спожиту протягом місяця електроенергію Орендодавець щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Орендарю Акт наданих послуг та рахунок на оплату послуг. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить відшкодування витрат за спожиту електроенергію в обсязі, зазначеному в Акті наданих послуг, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця.

Вартість відшкодування розраховується, виходячи з тарифів, чинних у відповідному періоді протягом строку дії Договору.

Розмір компенсації витрат за спожиту Орендарем електроенергію розраховується Орендодавцем згідно рахунків за постачання, передачу та розподіл електроенергії, наданих енергопостачальною та електророзподільною організаціями, та показників вищезазначених лічильників».

24.11.2021 сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору оренди №58/21 від 20.07.2021, якою доповнили Договір пунктами 5.1.8, 4.8 наступного змісту:

« 5.1.8. Надати Орендарю послугу з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта»;

4.8. Вартість послуги з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта, що надається Орендодавцем Орендарю, становить 2 000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 400,00 грн., разом - 2 400,00 грн. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) за місяць надання послуги.

Орендодавець щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Орендарю Акт наданих послуг та рахунок на оплату цієї послуги. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить оплату послуги з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця».

Відповідно до акту прийому-передачі Об`єкта оренди до Договору оренди № 58/21 від 20.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (Орендодавець) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» (Орендар) прийняло в оренду (у строкове платне володіння та користування) Об`єкт оренди: Окрему частину складу інертних заповнювачів площею 305,7 кв. м з правом користування прилеглою територією, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Лохвицька, 52а. Стан Об`єкта оренди - задовільний.

Спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендних платежів та обумовлених послуг у визначений договором строк, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основної заборгованості.

За розрахунком позивача несплаченою є орендна плата за такі періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 19 від 31.12.2021 (рахунок на оплату № 287 від 01.12.2021) орендна плата за грудень 2021 у сумі 100 000,00 грн сплачена частково у сумі 91 300,00 грн (03.12.2021 - 61 300,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку за 03.12.2021, 24.01.2023 - 30 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку за 24.01.2023) - заборгованість за грудень 2021 становить 8 700,00 грн;

2) згідно з актом надання послуг № 21 від 31.05.2022 (рахунок на оплату № 112 від 12.05.2022) - орендна плата за травень 2022 у сумі 100 000,00 грн;

3) згідно з актом надання послуг № 23 від 30.06.2022 (рахунок на оплату № 156 від 20.07.2021 за останній місяць оренди відповідно до умови п. 4.2 Договору про сплату авансом за останній місяць оренди, рахунок № 134 від 10.06.2022) орендна плата за червень 2022 у сумі 100 000,00 грн сплачена частково у сумі 38 700,00 грн (27.07.2021 - 100 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку за 27.07.2021, з яких 38 700,00 грн за червень 2022 та 61 300,00 грн за липень 2022) - заборгованість за червень 2022 становить 61 300,00 грн.

Разом заборгованість Орендаря за Договором становить: 8 700,00 грн + 100 000,00 грн + 61 300,00 грн = 170 000,00 грн.

Зобов`язання по сплаті відшкодування витрат на споживання електроенергії за Договором також здійснені Орендарем не в повному обсязі. Несплаченим є відшкодування затаю періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 12 від 30.09.2021 (рахунок на оплату № 232 від 30.09.2021) - відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 у сумі 15 762,10 грн.;

2) згідно з актом надання послуг № 14 від 31.10.2021 (рахунок на оплату № 259 від 31.10.2021) відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.10.2021 по 31.10.2021 у сумі 7 177,13 грн.

Разом заборгованість Орендаря зі сплати відшкодування витрат на споживання електроенергії за Договором становить: 15 762,10 грн. + 7 177,13 грн. = 22 939,23 грн.

Зобов`язання по сплаті послуги доступу до системи відеоспостереження здійснені орендарем не в повному обсязі. Несплаченими є послуги за такі періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 24 від 30.06.2022 (рахунок на оплату № 135 від 10.06.2022) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 у сумі 2 400,00 грн.;

2) згідно з актом надання послуг № 28 від 19.07.2022 (рахунок на оплату № 155 від 07.07.2022) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.07.2022 по 19.07.2022 у сумі 1 470,97 грн.

Разом заборгованість Орендаря зі сплати послуги доступу до системи відеоспостереження за Договором становить: 400,00 грн + 1 470,97 грн = 3 870,97 грн.

Заборгованість за неоплаченими актами надання послуг по оренді та відшкодування витрат по актах на відшкодування споживання електроенергії за 2021 та січень 2022 року, за якими виник спір, підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУРОВА УІПАНІЯ» і ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» за період з 01.07.2021 по 23.08.2022 за Договором, підписаним уповноваженим представниками Орендаря і Орендодавця.

Про визнання Орендарем свого боргу також свідчить договір про переведення боргу № 08/09- 22/53 від 08.09.2022, відповідно до умов якого первісний боржник ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» передав частину заборгованості за Договором у сумі 100 000,00 грн. перед ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» новому боржнику - ТОВ «РАБУС».

Після закінчення строку оренди Орендар повернув Орендодавцю Об`єкт оренди, про що сторонами було складено Акт прийому-передачі (повернення) Об`єкта оренди від 19.07.2022.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк..

Згідно з ч.1 ст.765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

За змістом ст.762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Порядок сплати орендної плати за договором сторони визначили у розділі 4 договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи розділу 4 Договору відповідач повинен був сплачувати місячну орендну плату у розмірі 100 000,00 грн не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата; відшкодування витрат за спожиту електроенергію та оплату послуги з доступу до системи відеоспостереження здійснювати протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А отже, на орендодавця (у даному випадку Позивача) покладається тягар доказування факту та розміру спожитих орендарем комунальних послуг у спірний період.

У матеріалах справи наявні Акти надання послуг, які підписані як позивачем, так і відповідачем без зауважень та заперечень, а тому суд доходить висновку, що відповідачем погоджена вартість витрат на споживання електроенергії, послуги доступу до системи відеоспостереження в цій частині.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не було сплачено у визначені Договором строки зазначену орендну плату, а також плату за отриману електроенергію та послуги з доступу до системи відеоспостереження, внаслідок чого у відповідача виникла відповідна заборгованість.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

Оскільки договором встановлені чіткі строки виконання зобов`язань щодо оплати оренди та послуг, не виконавши ці зобов`язання у встановлений строк, орендар вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та 3 % річних визнав його арифметично невірним.

Так, за розрахунком суду за актом наданих послуг № 19 від 31.12.2021 за період прострочення з 11.12.2021 по 14.01.2025 на борг в розмірі 8700,00 грн підлягає до стягнення 4338,84 грн інфляційних втрат та 808,03 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 21 від 31.05.2022 за період прострочення з 11.05.2022 по 14.01.2025 на борг в розмірі 100000,00 грн підлягає до стягнення 34351,88 грн інфляційних втрат та 8046,58 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 23 від 30.06.2022 за період прострочення з 11.06.2022 по 14.01.2025 на борг в розмірі 61300,00 грн підлягає до стягнення 18892,51 грн інфляційних втрат та 4776,36 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 12 від 30.09.2021 за період прострочення з 08.10.2021 по 14.01.2025 на борг в розмірі 15762,10 грн підлягає до стягнення 8264,13 грн інфляційних втрат та 1546,84 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 14 від 31.10.2021 за період прострочення з 06.11.2021 по 14.01.2025 на борг в розмірі 7177,13 грн підлягає до стягнення 3614,34 грн інфляційних втрат та 677,66 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 24 від 30.06.2022 за період прострочення з 08.07.2022 по 14.01.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 645,27 грн інфляційних втрат та 181,68 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 28 від 19.07.2022 за період прострочення з 27.07.2022 по 14.01.2025 на борг в розмірі 1470,97 грн підлягає до стягнення 382,51 грн інфляційних втрат та 109,05 грн 3% річних.

Перевірка правильності розрахунку позивачем штрафних санкцій проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга: Закон».

Отже, згідно з перерахунком, здійсненим судом, нарахування 3% річних є правомірним на загальну суму 16146,20 грн; інфляція є правомірною на загальну суму 70489,48 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних відхиляються за їх безпідставністю.

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин справи, вимоги позивача по стягненню заборгованості є доведеною, підтвердженою матеріалами справи і підлягають задоволенню частково.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача, суд керується наступним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову.

Згідно з положень п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог частково, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (, провул. Козацький, 17, с. Ладижинка, Уманський район, Черкаська область, 20382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (, вул. Підгірна/Татарська, 3/7, м. Київ, 04107): 196 810,20 грн основного боргу; 70489,48 грн інфляційних втрат; 16146,20 грн 3% річних; 4251,69 судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.І. Пушко