ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.2025м. СумиСправа № 920/137/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/137/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясо молочний комплекс» (42453, Сумська область, Сумський район, село Земляне, вул. Молодіжна, буд. 46, код 40899406)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський молочний завод» (32312, Хмельницька область, м. Кам`янець Подільський, вул. Сагайдачного Петра, буд. 3, код 43673146)

про стягнення 253 656, 35 грн

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський молочний завод» (32312, Україна, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Сагайдачного Петра, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясо-молочний комплекс» (42453, Сумська область, Краснопільський район, село Земляне, вул. Молодіжна, 46, ) заборгованість за Договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №12/06-01 від 01.06.2023 у розмірі 233 008, 95 грн , а також суму інфляційних втрат у розмірі 16 808, 38 грн, 3% річних у розмірі 3 839, 02 грн, а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 043, 87 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 31.01.2025 справу № 920/137/25 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою суду від 06.02.2025 судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №920/137/25; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі представником відповідача отримано 07.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відзив на позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумський молочний завод» до суду не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясо-молочний комплекс» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумський молочний завод» (покупець) укладено Договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №12/06-01 від 01.06.2023.

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров`яче), що відповідає вимогам ДСТУ №3662:2018, надалі товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Згідно протоколу погодження ціни від 01.09.2023, починаючи з 01 вересня 2023 року сторони встановили планову закупівельну ціну за 1 кілограм молока - сировини коров`ячого в перерахунку на базисний вміст жиру (3,4%) та білку (3%) в співвідношенні 40/60 відповідно: Екстра, Вищий, Перший ґатунок 9,40 грн, ПДВ 1,88 грн, всього до сплати 11,28 грн, неґатункове за домовленістю на момент поставки.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що покупець сплачує постачальнику за товар протягом 10 (десяти) банківських днів шляхом безготівкового розрахунку.

У період дії Договору з червня 2023 року по липень 2024 року продавцем поставлено товар, обумовлений у п. 1.1. Договору на загальну суму 2 888 368,95 грн. У період з 24.07.2023 по 20.11.2024 покупцем сплачено 2 655 000,00 грн.

Кінцеве сальдо розрахунків станом на 08.01.2025 на користь продавця склало 233 008, 95 грн, зокрема по періодам: 104 097, 38 грн - травень 2024 року, 87 311, 01 грн - червень 2024 року, 41 960, 56 грн липень 2024 року.

Обсяг поставленого продавцем та прийнятого покупцем товару у травні, червні та липні 2024 року підтверджується товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, прийомними квитанціями, та актами звіряння взаємних розрахунків за вказані періоди

Доказів сплати боргу відповідачем суду не надано.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором на закупівлю сільськогосподарської продукції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 713 Цивільного кодексу України, за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов`язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Всупереч положень укладеного сторонами договору та вимог чинного законодавства відповідач не у повному обсязі виконав зобов`язання з оплати товару.

Ураховуючи викладене вище, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №12/06-01 від 01.06.2023 в сумі 233 008, 95 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 4.1 Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного Договору, винна Сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України.

Оскільки судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 3 % річних в сумі 3 839, 02 грн та інфляційних втрат в сумі 16 808, 38 грн визнаються судом правомірними, обґрунтованими, й такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 043, 87 грн підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Зі змісту частини третьої статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15).

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У позовній заяві представник позивача визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат заявник надав такі докази: копії договору про надання правової допомоги від 26.06.2024; додаткової угоди № 1 від 27.06.2024 до Договору про надання правової допомоги від 27.06.2024; акту приймання - передачі юридичних послуг від 28.10.2024 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги; рахунку № 2 від 28.10.2024; платіжної інструкції №6965 від 29.10.2024; акту приймання - передачі юридичних послуг від 13.12.2024 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги; рахунку № 3 від 13.12.2024; платіжної інструкції №7082 від 24.12.2024; додаткової угоди № 2 від 08.01.2025 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги; акту приймання - передачі юридичних послуг від 12.03.2025 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги; рахунку № 4 від 03.02.2025; заключної виписки за період з 13.03.2025 по 13.03.2025.

Договором про надання правової допомоги б/н від 26.06.2024, а саме пунктом 4.1. передбачено, що обсяги та види правової допомоги, порядок і строки оплати, а також розміри винагороди адвокатського об`єднання за надання правової допомоги за цим Договором (гонорар) визначаються сторонами в додаткових угодах до цього Договору, які становитимуть його невід`ємні частини.

Додатковою угодою від 27.06.2024 № 1 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги визначеного вартість послуг Адвокатського об`єднання, а саме пунктом 5 передбачено, що вартість опрацювання та аналіз первинних документів Клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення : підготовка, оформлення та подання претензій щодо стягнення заборгованості з боржника становить 1 000, 00 грн; підготовка та подання позовної заяви до суду та інших заяв по суті справи, відповіді на відзив, пояснень та клопотань тощо становить 4 000, 00 грн; представництво інтересів Клієнта в суді (одне судове засідання) становить 100, 00 грн.

Додатковою угодою від 08.01.2025 № 2 до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги визначеного вартість послуг Адвокатського об`єднання, а саме пунктом 5 передбачено, що вартість опрацювання та аналіз первинних документів Клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення : підготовка та подання позовної заяви до суду та інших заяв по суті справи, відповіді на відзив, пояснень та клопотань тощо становить 5 000, 00 грн; представництво інтересів Клієнта в суді (одне судове засідання) становить 100, 00 грн.

З Акту від 28.10.2024 приймання передачі юридичних послуг до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги вбачається, що Адвокатське об`єднання «Група правової допомоги» надало правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «М`ясо молочний комплекс», а саме: опрацювання та аналіз первинних документів Клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення; підготовка, оформлення та подання претензії щодо стягнення заборгованості з боржника (претензія б/н від 12.07.2024) на суму 1 000, 00 грн.

З Акту від 13.12.2024 приймання передачі юридичних послуг до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги вбачається, що Адвокатське об`єднання «Група правової допомоги» надало правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «М`ясо молочний комплекс», а саме: опрацювання та аналіз первинних документів Клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення; підготовка, оформлення та подання через систему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника (заява б/н від 13.12.2024) на суму 4 000, 00 грн.

З Акту від 12.03.2025 приймання передачі юридичних послуг до Договору б/н від 26.06.2024 про надання правової допомоги вбачається, що Адвокатське об`єднання «Група правової допомоги» надало правову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «М`ясо молочний комплекс», а саме: опрацювання та аналіз первинних документів Клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення; підготовка, оформлення та подання через «Електронний суд» позовної заяви про стягнення заборгованості, а також суми інфляційних втрат та 3% річних (позов б/н від 31.01.2025) на суму 5 000, 00 грн.

Суд бере до уваги, що Акт приймання передачі юридичних послуг від 28.10.2024 до Договору б/н від 26.06.2024 фактично стосується підготовки та подання претензії щодо стягнення заборгованості з боржника (претензія б/н від 12.07.2024), Акту приймання передачі юридичних послуг від 13.12.2024 до Договору б/н від 26.06.2024 підготовки та формлення та подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника (заява б/н від 13.12.2024), тобто фактично надання правової допомоги у даній справі № 920/137/25 підтверджується Актом від 12.03.2025 приймання передачі юридичних послуг до Договору б/н від 26.06.2024 на суму 5 000, 00 грн.

Тому суд вважає обґрунтованими вимоги про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу адвоката за опрацювання та аналіз первинних документів клієнта, що підтверджують наявність та обґрунтованість заборгованості, яка є предметом стягнення, підготовку, оформлення та подання через «Електронний суд» позовної заяви про стягнення заборгованості, а також суми інфляційних втрат та 3% річних (позов б/н від 31.01.2025) саме на суму 5 000, 00 грн.

Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21.

Беручи до уваги вказане вище, враховуючи розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, суд вважає заявлену позивачем суму компенсації витрат на правову допомогу необгрунтованою, тому присуджує її частково - у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський молочний завод» (32312, Хмельницька область, м. Кам`янець Подільський, вул. Сагайдачного Петра, буд. 3, код 43673146) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясо молочний комплекс» (42453, Сумська область, Сумський район, село Земляне, вул. Молодіжна, буд. 46, код 40899406) заборгованість за Договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №12/06-01 від 01.06.2023 у розмірі 233 008, 95 грн (двісті тридцять три тисячі вісім гривень дев`яносто п`ять копійок), інфляційні втрати у розмірі 16 808, 38 грн (шістнадцять тисяч вісімсот вісім гривень тридцять вісім копійок), 3 % річних у розмірі 3 839, 02 (три тисячі вісімсот тридцять дев`ять гривень дві копійки), витрати зі сплати судового збору в сумі 3 043, 87 (три тисячі сорок три гривні вісімдесят сім копійок), а також 5 000, 00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на правову допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суддя Ю.А. Джепа