ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5067/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (08467, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 5, )

До відповідачів: Фермерського господарства «Роксолана-О» (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, вул. Грушевського, буд. 14, ); ОСОБА_1 (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Нерода В.Ю. - на підставі ордера серії ВК №1118735 від 02.02.2024р.;

Від відповідача: ФГ «Роксолана-О» - Кресюн В.А. - на підставі ордера серії ВН №1440828 від 30.12.2024р.;

Від відповідача: ОСОБА_1 Кресюн В.А. - на підставі ордера серії ВН №1440829 від 30.12.2024р.;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фірма Ерідон» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фермерського господарства (далі ФГ) «Роксолана-О» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 36,00% річних від простроченої суми основної заборгованості у розмірі 388 336 грн 37 коп., процентів за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп., пені у розмірі 282 397 грн 32 коп.

25 листопада 2024р. ухвалою суду залишено позовну заяву без руху. 26 листопада 2024р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків вх.№42625/24 від 26.11.2024р.

Ухвалою суду від 02.12.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/5067/24, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.12.2024р. Ухвалою суду від 26.12.2024р. відкладено підготовче засідання на 21.01.2025р. Ухвалою суду від 21.01.2025р. призначено розгляд справи на 11.02.2025р. Ухвалою суду від 11.02.2025р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 06.03.2025р. Протокольною ухвалою від 06.03.2025р. оголошено перерву до 27.03.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач ТОВ «Фірма Ерідон», позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, яка надійшла до суду 14.01.2025р.

Відповідачі ФГ «Роксолана-О» та ОСОБА_1 , проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві, який надійшов до суду 09.01.2025р.

Позивач ТОВ «Фірма Ерідон», зазначає, що на виконання Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатків до нього, а саме: на підставі додатку №235/23/195/4-МД/О від 27.02.2023р. до Договору, ФГ «Роксолана-О» було поставлено товари: за видатковою накладною №12849 від 17.03.2023р. поставлено товару на суму 24 067 грн 68 коп.; за видатковою накладною №12852 від 17.03.2023р. поставлено товару на суму 96 270 грн 72 коп.

Як зазначає позивач, згідно п. 3 вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: 20% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах передоплата оплати в строк до 03.03.2023р., 80% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах кредит оплати в строк до 27.10.2024р.

Позивач стверджує, що ФГ «Роксолана-О» здійснило оплату товару на загальну суму 24 067 грн 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням №6 від 24.03.2023р.

Крім того, на підставі додатку №235/23/195/1-ЗЗР від 06.02.2023р. до Договору, ФГ «Роксолана-О» було поставлено товар: за видатковою накладною №32717 від 28.04.2023р. на суму 233 128 грн 80 коп.; за видатковою накладною №39373 від 10.05.2023р. на суму 13 207 грн 68 коп.; за видатковою накладною №48526 від 30.05.2023р. на суму 83 894 грн 32 коп.; за видатковою накладною №48720 від 30.05.2023р. на суму 17 506 грн 80 коп.; за видатковою накладною №59703 від 23.06.2023р. на суму 192 308 грн 46 коп.; за видатковою накладною №60515 від 27.06.2023р. на суму 54 275 грн 72 коп.; за видатковою накладною №61325 від 29.06.2023р. на суму 443 293 грн 20 коп.

Згідно п. 3 вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах кредит оплати в строк до 27.10.2023р.

Позивач зазначає, що відповідачем було здійснено наступні оплати: згідно платіжного доручення №1 від 18.07.2024р. на суму 100 000 грн., згідно платіжного доручення №1 від 12.08.2024р. на суму 100 000 грн., згідно платіжного доручення №13211 від 17.09.2024р. на суму 100 000 грн.

Також, на підставі додатку №235/23/195/3-МД/П від 27.02.2023р. до Договору, ФГ «Роксолана-О» було поставлено товар: за видатковою накладною №12870 від 13.03.2023р. на суму 389 318 грн 40 коп.; за видатковою накладною №14543 від 22.03.2023р. на суму 708 480 грн.

Згідно п. 3 вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах кредит оплати в строк до 27.10.2023р.

На підставі додатку №235/23/195/2-ВН від 24.02.2023р. до Договору ФГ «Роксолана-О» було поставлено товар: за видатковою накладною №9498 від 07.03.2023р. на суму 159 199 грн 97 коп.; за видатковою накладною №9508 від 07.03.2023р. на суму 437 799 грн 91 коп.

Згідно п. 3 додатку вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах кредит оплати в строк до 30.03.2024р.

За розрахунком позивача, з урахуванням здійснених оплат, заборгованість ФГ «Роксолана-О» за поставлений згідно Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. товар складає 2 528 683 грн 98 коп.

Позивач звертає увагу суду, що між сторонами 17.11.2023р. було укладено Угоду на пролонгацію №ТЕ-000217, відповідно до якої ФГ «Роксолана-О» взяло на себе ряд зобов`язань, серед яких: сплата існуючої заборгованості в строк до 30.03.2024р.; передача у заставу рухомого майна; придбання протягом 2024 року у ТОВ «Фірма Ерідон» товару на суму не менше, ніж 2 900 000 грн.

Пунктом 4 Угоди на пролонгацію № ТЕ-000217 передбачено, що у разі виконання умов цієї Угоди ФГ «Роксолана-О» (Покупець), ТОВ «Фірма Ерідон» (Постачальник) зобов`язується не застосовувати до Покупця штрафні санкції, передбачені Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатками до нього і цією Угодою, та не вживати заходів примусового стягнення заборгованості.

Пунктом 6 Угоди на пролонгацію № ТЕ-000217 передбачено, що у разі не виконання (не реалізації) Покупцем будь яких умов цієї Угоди, Постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання її умов та застосувати до покупця всі передбаченні умовами договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. санкції та штрафні стягнення. В такому разі, вважатиметься, що Угода з моменту укладення не створювала для постачальника жодних правових наслідків.

Позивач зазначає, що ФГ «Роксолана-О» не виконала взятті на себе зобов`язання згідно Угоди на пролонгацію №ТЕ-000217 від 17.11.2023р., у звязку із чим ТОВ «Фірма Ерідон» здійснило нарахування усіх штрафних санкцій та компенсаційних платежів, що передбаченні Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатками до нього відповідно до строків оплати, що встановленні відповідними додатками до зазначеного договору поставки.

Водночас, як зазначає позивач, 28.11.2023р. між ОСОБА_1 , як поручителем, та ТОВ «Фірма Ерідон», як кредитором, було укладено договір поруки №ТЕ-00035621.

Відповідно до пункту 1.1. договору поруки №ТЕ-00035621 Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ФГ «Роксолана-О» (надалі іменується боржник) своїх зобов`язань за Основним договором.

Як зазначає позивач, п. 1.2 договору поруки №ТЕ-00035621 визначено, що під «Основним договором» в цьому Договорі розуміється Договір поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та Додатки до нього, зокрема, проте не виключно: Додаток №235/23/195/1-ззр від 06.02.2023р. до договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р., додаток №235/23/195/2-вн від 24.02.2023р. до договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р., додаток №235/23/195/3-мд/п від 27.02.2023р. до договору поставки 235/23/195 від 13.01.2023р., додаток №235/23/195/4-мд/о від 27.02.2023р. до договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023 р., з урахуванням Угоди на пролонгацію №ТЕ-000217 від 17.11.2023 р. (надалі разом Основний договір), які були укладенні між Кредитором (в основному договорі іменується постачальник) та боржником (в основному договорі іменується покупець), а також Додатки/угоди/Додаткові угоди/Додаткові договори тощо до основного договору, що будуть укладенні між ними в майбутньому.

Пунктом 1.4 договору поруки №ТЕ-00035621 встановлено, що цим договором забезпечуються зобов`язання боржника перед кредитором з оплати, у строки встановленні основним договором та додатками до нього, вартості товару на загальну суму 2 828 683 грн 98 коп., що відповідно до умов основного договору та додатків до нього складається із наступних сум: 2 231 684 грн 10 коп., але не менше суми еквівалентної 60 423,09 доларам США; 596 999 грн 88 коп., але в будь якому випадку, остаточний строк сплати не пізніше 30 березня 2024 р., та будь-яке збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного договору, а також інші зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, що існують (укладені) та/або виникнуть в майбутньому.

Також, позивач зазначає, що п. 1.4.1. договору поруки №ТЕ-00035621 передбачено, що цим договором також забезпечуються виконання, як дійсного зобов`язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків, завданих порушенням основного договору, та інші санкції передбачених умовами основного договору.

Пунктом 1.4.2. договору поруки №ТЕ-00035621 встановлено, що сторони цим прямо передбачають в цьому договорі поруки можливість збільшення сторонами основного договору суми (розміру) зобов`язань за основним договором і поручитель цим надає свою згоду на таку зміну зобов`язань та, відповідно, збільшення розміру своєї відповідальності.

Пунктом 1.5. договору поруки №ТЕ-00035621 встановлено, що у разі порушення боржником обов`язку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами основного договору, а також щодо сплати санкцій у випадку порушення зобов`язань боржника.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки №ТЕ-00035621 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Пунктом 2.2. договору поруки №ТЕ-00035621 встановлено, що відповідальність поручителя перед кредитором, зокрема, проте не виключно, включає зобов`язання сплатити кредитору вартість товару, з врахуванням зміни курсу продажу долару США/Євро до гривні на день проведення оплати, як це передбачено основним договором (втрат, що пов`язані зі зміною курсу долару США та/чи Євро до гривні), а також зобов`язання сплатити кредитору відсотки за користування товарним кредитом, збитки, пені, інші неустойки, проценти (відсотки) річних, що передбачені основним договором, нараховані кредитором, у разі порушення боржником умов основного договору.

Пунктом 4.1.1. договору поруки №ТЕ-00035621 передбачено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений із основним договором, не має заперечень щодо його змісту та виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань боржником за основним договором, а також забезпечення порукою виконання зобов`язань та задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/ЄВРО) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків завданих порушенням основного договору, та інші санкції передбачених умовами основного договору.

Також, позивач зазначає, що Господарським судом Одеської області було винесено рішення у справі №916/2098/24 за позовом ТОВ «Фірма Ерідон» до ФГ «Роксолана-О» та ОСОБА_1 про стягнення 4 240 699 грн 68 коп. на підставі Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатків до нього, яким було частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Фірма Ерідон» та стягнено солідарно з відповідачів основну заборгованість в розмірі 2 528 683 грн 98 коп., 3 % річних в розмірі 45 000 грн., проценти за користування товарним кредитом в розмірі 720 352 грн 04 коп., пеню в розмірі 451 399 грн 64 коп.

Однак, зв`язку із небажанням боржників погашати існуючу заборгованість, ТОВ «Фірма Ерідон» здійснило донарахування штрафних санкцій та компенсаційних платежів, що передбачені Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р.

При цьому, позивач звернув увагу, що період нарахувань, вказаний у цій позовній заяві, не охоплюється рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/2098/24 та є іншим.

В обгрунтування позову позивач посилається на п. 6.2. Договору, відповідно до якого у разі несвоєчасної оплати товару Покупець повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого Товару за кожний день прострочення.

Також, п. 6.7. Договору поставки встановлено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у відповідності до умов цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Позивач вважає позовні вимоги щодо 36% річних особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, яка не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Щодо транспортних засобів які перебувають у заставі, позивач зазначає що звернення стягнення на зазначенні транспортні засоби не здійснювалося, вони перебувають у користуванні та розпорядженні боржника.

Також, позивач заявляє, що згідно умов пунктів 4 та 5 Додатків до Договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 509, 526, 530, 543, 549, 550, 551, 553, 554, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 182 Господарського процесуального кодексу України та просить стягнути солідарно з відповідачів 36% річних від простроченої суми основної заборгованості в розмірі 388 336 грн 37 коп., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп., пеню у розмірі 282 397 грн 32 коп.

Відповідачі ФГ «Роксолана-О» та ОСОБА_1 , проти задоволення позовних вимог заперечують та зазначають, що через несприятливі погодні умови 2023 року вони не отримали того врожаю, на який розраховували, у зв`язку з чим не змогли належним чином виконати свої грошові зобов`язання перед ТОВ «Фірма Ерідон», але на вимогу позивача та з метою подальшого виконання грошового зобов`язання, узгодженого сторонами у сумі 2 828 693 грн 98 коп., уклали Договір застави рухомого майна від 11.01.2024р., а саме на наступні транспортні засоби:

- загальний вантажний пікап, марка TOYOTA, модель HILUX, рік випуску 2018, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 5152, дата першої реєстрації:26.12.2018 р., дата реєстрації: 10.12.2022 р., адреса реєстрації Транспортного засобу згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: Одеська область, Малиновський район, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії;

- загальний легковий універсал, марка TOYOTA, модель LAND CRUSER PRADO 150 рік випуску 2021, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_7 , виданого ТСЦ 5152, дата першої реєстрації: 06.01.2022 р., дата реєстрації: 10.12.2022 р., адреса реєстрації Транспортного засобу згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: Одеська область, Кодимський район, с. Тимкове, вул. Грушевського, 14.

На підставі п.1.12 Договору застави сторони оцінили вартість заставного майна (без врахування ПДВ ) у сумі 2 634 000гривень: вартість автомобіля вантажний пікап, марка TOYOTA, модель HILUX, рік випуску 2018, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 у сумі 939 000 гривень; вартість автомобіля легковий універсал, марка TOYOTA, модель LAND CRUSER PRADO 150 рік випуску 2021, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 у сумі 1 695 000 грн.

Автомобілі знаходяться за місцем зберігання: Одеська область, Подільський (Кодимський) район, с. Тимкове, вул. Грушевського, 14.

На твердження відповідачів, позивач неодноразово просив погасити заборгованість лише коштами, та не має бажання звернути стягнення на заставлене майно для задоволення своїх майнових вимог.

Дана обставина, на думку відповідачів, лише вказує на те, що позивачу вигідно відтягувати звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення основного боргу для того щоб ініціювати наступні позови про стягнення процентів за користування коштами, процентів за користування кредитними коштами, пені та інших коштів.

Відповідачі зазначили, що не уникають від виконання свого зобов`язання в майбутньому та розраховують на проведення оплати товару у повному обсязі у 2024р.

Але, враховуючи те, що рішенням Господарського суду Одеської області на користь позивача вже стягнуто основну суму заборгованості, проценти за користування товарним кредитом, пеню, враховуючи те, що позивач не звертає стягнення на заставне майно, а навмисне створює умови для банкрутства ФГ, враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідача, наявність військового стану в Державі Україна, відповідачі просять відмовити у позові в повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що правовідносини між ТОВ «Фірма Ерідон» (Постачальник) та ФГ «Роксолана-О» (Покупець) виникли на підставі Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р., відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Сторонами до Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. було укладено додаток №235/23/195/1-ззр від 06.02.2023р., додаток №235/23/195/2-вн від 24.02.2023р., додаток №235/23/195/3-мд/п від 27.02.2023р., додаток №235/23/195/4-мд/о від 27.02.2023р., в яких зазначався асортимент продукції, кількість, ціна, загальна вартість товару, порядок та строки оплати.

Крім того, сторонами було укладено Угоду на пролонгацію №ТЕ-000217 від 17.11.2023р., у п.1 якої сторони погодили, що станом на 17.11.2023р. Покупець підтверджує власну заборгованість перед Постачальником за Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатками до нього №235/23/195/1-ззр від 06.02.2023р., додаток №235/23/195/2-вн від 24.02.2023р., додаток №235/23/195/3-мд/п від 27.02.2023р., додаток №235/23/195/4-мд/о від 27.02.2023р., яка з урахуванням вищезазначеного договору поставки становить 2 828 683 грн 98 коп. та є еквівалентом загального боргу, який складається з заборгованості сумі 57 816,55 доларів США та 599 606 грн 42 коп.

Відповідно до п.2.1 Угоди Покупець зобовязується сплатити Постачальнику суму заборгованості за товар, отриманий за Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатками до нього, з урахуванням зміни курсу іноземної валюти (долара США/ Євро) до гривні на дату оплати відповідно до п.п.3.2-3.5 вищезазначеного договору поставки, а саме: в строк до 30.03.2024р. сплатити 100% заборгованості, зазначеної у п.1 цієї Угоди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.10.2024р. у справі №916/2098/24 за позовом ТОВ «Фірма Ерідон» до ФГ «Роксолана-О» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 4 240 699 грн 68 коп., залишеним в силі постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2025р., частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Фірма Ерідон» та стягнено солідарно з відповідачів основну заборгованість в розмірі 2 528 683 грн 98 коп., 3 % річних в розмірі 45 000 грн, проценти за користування товарним кредитом в розмірі 720 352 грн 04 коп., пеню в розмірі 451 399 грн 64 коп. У решті позову відмовлено.

У вищезазначеному рішення предметом спору були правовідносини, що виникли на підставі невиконання Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. та додатків до нього, що є підставами спору і у даній справі.

Господарський суд зазначає, що законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018р. по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом також встановлено, що 28.11.2023р. між ОСОБА_1 (Поручитель) та ТОВ «Фірма Ерідон» (Кредитор) було укладено договір поруки № ТЕ-00035621, відповідно до п.1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ФГ "Роксолана -О" (Боржник) своїх зобов`язань за Основним договором. Під «Основним договором» в цьому Договорі розуміється Договір поставки № 235/23/195 від 13.01.2023р. та Додатки до нього, зокрема, проте не виключно: Додаток №235/23/195/1-ЗЗР від 06.06.2023р., Додаток № 235/23/195/2-ВН від 24.02.2023р., Додаток № 235/23/195/3-МД/П від 27.02.2023р., Додаток № 235/23/195/4-МД/О від 27.02.2023р. з урахуванням Угоди на пролонгацію № ТЕ-000217 від 17.11.2023р., які укладені між Кредитором (в Основному договорі іменується «Постачальник») та Боржником (в Основному договорі іменується «Покупець»), а також Додатки/Угоди/Додаткові угоди/Додаткові договори тощо до Основного договору, що будуть укладені між нами в майбутньому.

Згідно пункту 1.4. договору поруки цим договором забезпечуються зобов`язання Боржника перед Кредитором з оплати, у строки встановлені Основним договором та додатками до нього, вартості Товару на загальну суму 2 828 683,98 грн, що відповідно до умов Основного договору та додатків до нього складається з наступних сум:- 2 231 684, 10 грн, але не менше суми еквівалентної 60 423,09 долларам США; - 596 99,88 грн, але, в будь-якому випадку, остаточний строк оплати не пізніше 30 березня 2024 року, та будь-яке збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами Основного договору, а також інші зобов`язання Боржника перед Кредитором за Основним договором, що існують (укладені) та/або виникатимуть в майбутньому.

Відповідно п. 1.5. Договору поруки у разі порушення Боржником обов`язку за Основним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитом як солідарні боржники. Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами Основного договору, а також щодо сплати санкцій у випадку порушення зобов`язань Боржником.

Пунктом 2.1. Договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитом у тому ж обсязі, що й Боржник.

Згідно п. 3.1. Договору поруки відповідальність Поручителя настає з моменту порушення умов Основного договору Боржником.

За пунктом 3.4. Договору поруки розрахунки за цим Договором, здійснюються Поручителем шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок Кредитора протягом 5-ти робочих банківських днів з дати отримання вимоги Кредитора сплатити непогашену заборгованість.

Пунктом 5.1. Договору поруки визначено, що Порука припиняється у разі виконання Боржником зобов`язання перед Кредитором, забезпеченого цим Договором.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Господарський суд погоджується з доводами позивача щодо солідарної відповідальності ФГ «Роксолана -О» та ОСОБА_1 за Договором поставки №235/23/195 від 13.01.2023р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або якщо він не виконав зобов`язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості наданих послуг), згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема, з боку ФГ «Роксолана-О».

Як передбачено ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 9.2. Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін та діє до « 31» грудня 2023 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під пас дії цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, рішення Господарського суду Одеської області від 21.10.2024р. у справі 3916/2098/24 не виконано, заборгованість оплачено не було.

Пунктом 6.1. Договору поставки №235/23/195 від 13.01.2023р. передбачено, що за порушення умов цього Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього Договору.

Крім відповідальності, встановленої п. 6.1. Договору, зокрема, Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення (п. 6.2. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

В силу положень ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

У пункті 6.8 Договору поставки сторони передбачили, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років. При цьому, вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності, строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

З огляду на зазначене вище, сторони, при укладанні договору, збільшили відсотки річні, а також збільшили термін періоду нарахування та позовної давності щодо пені, штрафу, процентів.

Перевірив наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок пені, судом встановлено, що він є правильним, у зв`язку із чим стягненню з ФГ «Роксолана -О» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма Ерідон» підлягає пеня в розмірі 282 397 грн 32 коп.

Також, пунктом 6.7. Договору передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у відповідності до умов цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36% (тридцять шість відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно положень Цивільного кодексу України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

З огляду на те, що в укладеному сторонами по справі Договорі поставки встановлено 36% річних, відповідно сплаті підлягають саме 36% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Перевірив наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 36% річних судом встановлено, що він є правильним, у зв`язку із чим солідарному стягненню з ФГ «Роксолана -О» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма Ерідон » підлягає 36% річних в розмірі 388 336 грн 37 коп.

Крім того, згідно умов пунктів 4 та 5 Додатків до Договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу, а у частині п`ятій цієї статті визначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Суд зазначає, що проценти річних, про які йдеться в ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених ст. 536 названого Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. При цьому розмір таких процентів у зазначеній частині не встановлений.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у ст. 536 Цивільного кодексу України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі за користування товарним кредитом.

Підставами для застосування до правовідносин сторін ст. 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством. Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання.

Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст. 536 Цивільного кодексу України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

Застосування пені також не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (ст. 536 Цивільного кодексу України), зокрема, процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (ч.5 ст. 694 цього Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ані видом забезпечення виконання зобов`язань, ані штрафною санкцією.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду щодо правомірності одночасного стягнення відсотків за користування товарним кредитом, штрафу, інфляційних втрат і 3% річних, викладена в постановах від 10.09.2018р. по справі № 908/24/18, від 18.12.2018р. по справі № 908/639/18 та від 03.12.2019р. по справі № 902/235/19.

Перевірив наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок процентів за користування товарним кредитом, судом встановлено, що він є правильним, у зв`язку із чим солідарному стягненню з ФГ «Роксолана -О» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма Ерідон» підлягають проценти за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп.

Суд звертає увагу, що 36% річних у розмірі 388 336 грн 37 коп., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп. та пеня у розмірі 282 397 грн 32 коп. нараховано за період з 20.05.2024р по 22.10.2024р., що не охоплюється рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/2098/24 від 21.10.2024р.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» до Фермерського господарства «Роксолана-О» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 36% річних у розмірі 388 336 грн 37 коп., процентів за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп., пені у розмірі 282 397 грн 32 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства «Роксолана-О» (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, вул. Грушевського, буд. 14, ) та ОСОБА_1 (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (08467, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 5, ) 36% річних у розмірі 388 336 грн 37 коп., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 517 781 грн 81 коп. та пеню у розмірі 282 397 грн 32 коп.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Роксолана-О» (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, вул. Грушевського, буд. 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (08467, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 5, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 913 грн 86 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (66052, Одеська обл., Кодимський р-н., с. Тимкове, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (08467, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 5, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 913 грн 86 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07 квітня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога