УХВАЛА

м. Київ

08.04.2025Справа № 910/11570/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС Центр»

про стягнення 58 591,93 грн.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ЦЕНТР» про стягнення 58 591,93 грн., у тому числі 38 864,00 грн. основного боргу, 3 435,63 грн. трьох процентів річних та 16 292,30 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС ЦЕНТР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» 38 864,00 грн. основного боргу та 1 606,78 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншому - відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом видано накази від 19.12.2024 та від 20.01.2025.

Стягувачем 31.03.2025 сформовано у системі «Електронний суд» скаргу на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадженні якого на виконанні перебувають накази Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 та від 20.01.2025.

У своїй скарзі заявник просить суд визнати за період із 27 січня 2025 року по 28 березня 2025 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Подільського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/11570/24 від 19 грудня 2024 року та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/11570/24 від 20 січня 2025 року.

Також, скаржник просить зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Подільського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/11570/24 від 19 грудня 2024 року та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/11570/24 від 20 січня 2025 року із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування скарги стягувач посилається на недотримання та порушення державним виконавцем в межах виконавчих проваджень з виконання наказів у справі Закону України «Про виконавче провадження» стосовно вчинення всіх необхідних дій для примусового стягнення заборгованості з боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі призначено на 08.04.2025.

Судом встановлено, що стягувачем разом із скаргою на дії ДВС подано клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 07.04.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено.

Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 08.04.2025 сформовано у системі «Електронний суд» пояснення по суті скарги разом із копіями спірних виконавчих проваджень.

Відповідно до частини 1 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, проте про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5 та 7 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Зокрема, вищезазначена норма закону передбачає, що виконавець, окрім іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною 5 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Нормами частини 2 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Судом встановлено, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено конкретних строків, на протязі яких державний виконавець повинен здійснити всі необхідні заходи в межах виконавчого провадження щодо фактичного виконання наказу суду.

Разом із тим, відповідно до частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Господарський суд міста Києва наголошує, що періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

При цьому, сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII), не свідчить про належне виконання виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Судом враховано, що відповідно до абзацу 3 частини 5 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Разом із тим, Господарський суд міста Києва вважає, що зазначена норма не звільняє державного виконавця від встановленого частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язку вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, і стосується строків прийняття окремих рішень та вчинення окремих дій виконавчих дій, а не загальних строків здійснення виконавчого провадження та періодичності перевірки майнового стану боржника.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду у складі колегії касаційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 915/1294/13.

Пункт 5 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наразі суд зазначає, що матеріали скарги та пояснення державного виконавця не містять належних та допустимих доказів, вчинення виконавцем виконавчих дій, здійснених з періодичністю у визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки.

При цьому, Господарським судом міста Києва враховані письмові пояснення державного виконавця, якими викладено обставини вчинення ним всіх необхідних та передбачених законом виконавчих дій.

Судом встановлено, що 27.01.2025 заступником начальника відділу Кравцовою О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76821154 та 05.02.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника. Крім того, 05.02.2025 направлені до банківських установ запити на отримання інформації про залишок коштів на рахунках боржника, а також, скеровано платіжні інструкції про примусове списання коштів з рахунків боржника.

Державним виконавцем 05.02.2025 винесено постанову про арешт майна боржника, якими накладено арешт на все майно, що належить боржнику. На підставі вказаної постанови, заступником начальника відділу Кравцовою О.С. внесено обтяження про арешт рухомого майна боржника до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та про арешт нерухомого майна боржника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У подальшому, 06.02.2025 до АТ "Ощадбанк" скеровано платіжні інструкції про примусове списання коштів з рахунків боржника.

Заступником начальника відділу Кравцовою О.С. 18.03.2025 оновлено запити до ДФС України про номери рахунків відкритих боржником в банківських чи інших фінансових установах та МВС України щодо надання інформації про транспортні засоби зареєстровані за боржником, а також, направлено до банківських установ запити на отримання інформації про залишок коштів на рахунках боржника. До АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Ощадбанк" 18.03.2025 та 07.04.2025 скеровано платіжні інструкції про примусове списання коштів з рахунків боржника.

Крім того, 04.02.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 та направлено запити до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) про номери рахунків відкритих боржником в банківських чи інших фінансових установах, до Міністерства внутрішніх справ України щодо надання інформації про транспортні засоби зареєстровані за боржником.

Заступником начальника відділу Гладищенком В.А. 04.02.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ запит на отримання інформації про залишок коштів на рахунках боржника.

До АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Ощадбанк" 04.02.2025 скеровано платіжні інструкції про примусове списання коштів з рахунків боржника.

Заступником начальника відділу Гладищенком В.А. 04.02.2025 винесено постанову про арешт майна боржника ВП № НОМЕР_3, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Заступником начальника відділу Гладищенком В.А. 04.04.2025 оновлено запити до ДФС України про номери рахунків відкритих боржником в банківських чи інших фінансових установах та МВС України щодо надання інформації про транспортні засоби зареєстровані за боржником, а також, направлено до банківських установ запит на отримання інформації про залишок коштів на рахунках боржника.

Отже, враховуючи все у сукупності, суд критично розцінює твердження державного виконавця щодо належного виконання обов`язків, оскільки з матеріалів виконавчих проваджень слідує, що державним виконавцем вчинялись не всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". А ті, що вчинені, були здійснені із порушенням строків, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням, окрім іншого, таких засад як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конституційний Суд України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Господарський суд міста Києва зазначає, що на момент звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" із відповідною скаргою до суду, зазначені накази не виконано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до татті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до частин 1, 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, а результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд вважає бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - неправомірною, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця нормативно обґрунтовану та таку, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 196, 232-235, 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

2. Визнати за період із 27 січня 2025 року по 28 березня 2025 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Подільського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2024 року та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20 січня 2025 року у частині порушення порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2024 року та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20 січня 2025 року із врахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження".

3. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Подільського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2024 року та у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20 січня 2025 року із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 10.04.2025.

Суддя Т.Ю.Кирилюк