РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2025Справа № 910/12444/24

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт"

до Державного підприємства "Гарантований Покупець"

про стягнення заборгованості у розмірі 218 150,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення заборгованості у розмірі 218 150,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" вказує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором №1067/01 від 29.11.2019 у жовтні 2021 року було поставлено Державному підприємству "Гарантований Покупець" електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, вартістю 3 515 488,00 грн, в той час як відповідачем було з простроченням та частково сплачено за поставлену електричну енергію - кошти у розмірі 3 391 305,48 грн, у зв`язку з чим в останнього виник борг перед позивачем у розмірі 124 182,52 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №1067/01 від 29.11.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 21 853,70 грн та інфляційних втрат у розмірі 72 114,28 грн, нарахованих за період з 15.09.2022 по 10.09.2024.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у відповідності до якого витрати по сплаті судового збору складають 3 272,26 грн, а витрати на професійну правничу допомогу складають 21 815,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 відкрито провадження у справі №910/12444/24; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

31.10.2024 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Гарантований Покупець" надійшов відзив на позов (зданий до установи поштового зв`язку 29.10.2024), в якому відповідач зазначає, що станом на момент затвердження розміру вартості послуг, наданих Державним підприємством "Гарантований Покупець", діяли та, відповідно, підлягали застуванню положення наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022, відповідно до п. 2 якого встановлено, що за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований покупець" (за винятком необхідних для забезпечення господарської діяльності Державного підприємства "Гарантований покупець") станом на 10 число розрахункового місяця, здійснюється відповідно до таких показників: сума, що дорівнює значенню 18 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік. - для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання. Крім того, відповідач стверджує про невірність здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат. Також відповідач вказує, що при розрахунках з позивачем він діяв виключно в рамках правового поля, а отже не порушував взяті на себе зобов`язання перед виробниками електричної енергії з відновлювальних джерел, а відтак підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат відсутні. Проте, у разі якщо суд дійде до протилежних висновків, Державне підприємство "Гарантований Покупець" просить зменшити 3% річних до 1,00 грн.

04.11.2024 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що саме лише посилання відповідача на наявність наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022 не може слугувати беззаперечним доказом відсутності у відповідача спірної заборгованості за договором, оскільки останнім не наведено відповідних розрахунків та не надано належних доказів відсутності на його поточному рахунку коштів, які б дозволили оплатити повну вартість отриманої продукції, як це прямо визначено підпунктом 6 пункту 2 та абзацом 2 пункту 3 цього наказу. Також позивач звертає увагу суду, що відповідач, вказуючи про невірність розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, не наводить власного контррозрахунку, який би на його думку був вірним. До того ж позивач вказує, що наказ Міністерства енергетики №206 від 15.06.2022 було скасовано 01.04.2024 і з цього часу інших подібних нормативно-правових актів не приймалося, відтак Державне підприємство "Гарантований Покупець" беззаперечно порушило взяті на себе зобов`язання щодо здійснення 100% розрахунку із позивачем, при цьому діяв відповідач не на підставі і не в спосіб встановлений чинним законодавством. Позивач також заперечує проти клопотання відповідача щодо зменшення розміру 3% річних до 1 грн, оскільки, на його думку, таке зменшення не буде відповідати цивільно-правовим принципам рівності і балансу сторін у даній справі.

12.11.2024 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" надійшла заява про розподіл судових витрат (сформована в системі "Електронний суд" 11.11.2024), в якій заявник просить суд вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 21 815,05 грн.

13.11.2024 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшли заперечення на відповідь на відзив (здані до установи поштового зв`язку 11.11.2024), в яких відповідач зазначає, що враховуючи висновки Верховного Суду, як Касаційного адміністративного суду, так і Касаційного господарського суду Державне підприємство "Гарантований покупець" діяло в рамках нормативно-правових актів, виконувало свої зобов`язання, а отже наявні всі підстави для застосування п. 5.1, 5.2 Договору, ст. 617 Цивільного кодексу України та для відмови позивачу у стягненні 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, відповідач зазначає, що "зелений" тариф прив`язаний до курсу євро, що уже забезпечує належний захист позивача від втрат в результаті знецінення національної валюти та враховуючи курсові зміни фактично покриває будь-які втрати позивача.

19.11.2024 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач вказує, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від висновків, викладених у постановах від 21.03.2024 у справі №910/6185/23, від 11.04.2024 у справі №910/9100/22 з урахуванням уточнення такого змісту: - накази №140 та №206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641; - накази не звільняють ДП "Гарантований покупець" від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору. Також позивач вказує, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом на підставі статті 233 ГК України, статі 551 ЦК України.

21.11.2024 через систему "Електронний суд" від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких відповідач зазначає, що кількість годин, витрачених для надання послуг, відображена позивачем, а також їх вартість є явно завищеними, оскільки в проваджені Господарського суду міста Києва є ще 11 справ, супровід яких здійснюється Адвокатським об`єднанням "Пріоритет", а саме Волощуком П.Ю. Позовні заяви у цих справах подані після 18.09.2024. Дані справи є абсолютно аналогічними, документи у вказаних справах не відрізняються ні за нормативним обґрунтуванням, ні за наповненням. Предметом вказаних справ є стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат з ДП "Гарантований Покупець" на користь підприємств - виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом за жовтень 2021 року. З огляду на надмірний, на думку відповідача, розмір витрат на правничу допомогу, що заявляються позивачем до стягнення, неспіврозмірність розміру таких вимог категорії справи, очевидне завищення наведеної позивачем в заяві кількості часу витраченого адвокатом на правничу допомогу, Державне підприємство "Гарантований Покупець" просить відмовити в покладенні витрат на правничу допомогу. В разі ж якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання позивача, відповідач просить суд обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до 1,00 грн.

02.12.2024 через систему "Електронний суд" від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що викладені у справі №922/444/24 висновки Великої Палати Верховного Суду будуть обов`язковими при розгляді аналогічних спорів щодо нарахування та стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" трьох процентів річних за договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

05.12.2024 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" надійшли заперечення, в яких позивач зазначає, що правовідносини у даній справі не є подібними зі справою №922/444/24, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки предметом розгляду справи №922/444/24 є вимога про стягнення основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних втрат за нездійснення повної оплати вартості природного газу. Договірні відносини з постачання природного газу та нормативно-правове регулювання значно відрізняється від постачання електричної енергії за "зеленим" тарифом, які є предметом розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований Покупець" про зупинення провадження у справі №910/12444/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №922/444/24 відмовлено.

Оскільки сторонами було подано всі заяви по суті спору, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, суд вбачає за можливе вирішити справу №910/12444/24 за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" (виробник за "зеленим" тарифом) та Державним підприємством "Гарантований Покупець" (гарантований покупець) укладено Договір №1067/01 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого за цим договором виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641).

31.03.2020 сторонами укладено Додаткову угоду №967/01/20 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди статті 1-7 Договору викласти в новій редакції.

За умовами п. 1.1 Договору продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок№641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виготовленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (надалі - Порядок №2804).

Згідно з п. 2.1 Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачам, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконані цього договору.

Відповідно до пунктів 2.3-2.5 Договору продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Згідно з п. 3.2 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

За умовами п. 3.3 Договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

У відповідності до п. 4.5 Договору гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію; нараховувати розмір відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за "зеленим" тарифом відповідно до положень глави 9 Порядку.

Відповідно до п. 7.4 Договору якщо продавець за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та регулятором уже встановлено йому "зелений" тариф і продавець за "зеленим" тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01.01.2030).

26.01.2024 сторонами укладено Додаткову угоду №1333/07/24 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди статті 1-7 Договору викласти в новій редакції.

За умовами п. 1.1 Договору продавець зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (надалі - Порядок).

Згідно з п. 2.1 Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №308, договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього Договору.

Відповідно до пунктів 2.3-2.5 Договору продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" та Порядком, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку. Цей Договір укладається одночасно з договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця, крім випадків, передбачених Порядком.

Згідно з п. 3.2 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.

За умовами п. 3.3 Договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюється відповідно до Порядку.

У відповідності до п. 4.4 Договору гарантований покупець зобов`язаний здійснювати купівлю та продаж електричної енергії в обсязі, визначеному відповідно до Порядку; своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за куплену у продавця електричну енергію; виконувати інші зобов`язання, пов`язані з виконанням цього Договору та покладені на гарантованого покупця Законом, Порядком та цим Договором.

Відповідно до п. 7.4 Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про порушення відповідачем строку оплати поставленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" у жовтні 2021 року електричної енергії за "зеленим тарифом", у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" боргу у розмірі 124 182,52 грн, 3% річних у розмірі 21 853,70 грн та інфляційних втрат у розмірі 72 114,28 грн, нарахованих за період з 15.09.2022 по 10.09.2024.

Дослідивши зміст укладеного сторонами Договору, суд дійшов висновку, даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм §5 Глави 54 Цивільного кодексу України, §3 Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

На виконання умов Договору у жовтні 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Сомар Лайт" було вироблено та продано, а гарантованим покупцем придбано електричну енергію у загальному обсязі 727 230,000 кВт/год на суму 3 515 488,00 грн з ПДВ, про що між сторонами було складено та підписано акти купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 року.

Вказаний акт підписаний представниками та скріплені печатками сторін, а тому визнається судом належним доказом надання позивачем відповідачу послуг за Договором.

В якості оплати придбаної в жовтні електроенергії Державним підприємством "Гарантований покупець" було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сомар Лайт" кошти у загальному розмірі 3 391 305,48 грн, що підтверджується:

- платіжним дорученням №164 518_AD01A/717 від 13.10.2021 на суму 572 266,37 грн;

- платіжним дорученням №166 518_AP03R/1556 від 25.10.2021 на суму 471 951,10 грн;

- платіжним дорученням №172 224_AT01S/595 від 29.10.2021 на суму 323 242,36 грн;

- платіжним дорученням №174 992_AT025/277 від 29.10.2021 на суму 112 271,19 грн;

- платіжним дорученням №258 812 від 28.09.2022 на суму 475 463,32 грн;

- платіжним дорученням №262 092 від 18.10.2022 на суму 519 743,85 грн;

- платіжним дорученням №263 027 від 25.10.2022 на суму 687 015,40 грн;

- платіжною інструкцією №18/10/2023316 671_00000/6 2с09070-f80b-447f-9fe4-29dc73908c52 від 18.10.2023 на суму 1 689,69 грн;

- платіжною інструкцією №20/10/2023317 592_00000/bf 2c44b3-8811-4a8f-8f8e-60bd2b2ecaa7 від 20.10.2023 на суму 708,18 грн;

- платіжною інструкцією №26/10/2023319 518_00000/2 52454c3-5404-48a4-acf3-2fe5e36bcf3f від 26.10.2023 на суму 2 563,32 грн;

- платіжною інструкцією №326 236_00000/04e291ac-20f8-4f 52-b642-72fa5f00b60f від 30.11.2023 на суму 2 280,87 грн;

- платіжною інструкцією №332 601_00000/05с9eb9f-10ae-4d98-87de-9b03c851218c від 28.12.2023 на суму 3 894,52 грн;

- платіжною інструкцією №348 297_00000/4459add1-8c37-448e-9144-c00eba5a45a8f від 21.02.2024 на суму 11 495,12 грн;

- платіжною інструкцією №387 367_00000/21a62c9e-bc30-495a-9f82-f1 від 30.07.2024 на суму 186 219,80 грн;

- платіжною інструкцією №394 417_00000/8bc1d14a-d1ed-4e43-bbba-7e від 28.08.2024 на суму 19 875,03 грн.

Сторонами не заперечується вартість та обсяг купленої електричної енергії у спірні періоди.

Фактично спір між сторонами зводиться до різного розуміння коли у Державного підприємства "Гарантований Покупець" виник обов`язок з оплати купованої ним у спірні періоди електричної енергії.

Слід зазначити, що за загальним правилом покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Водночас, закон містить застереження, що договором або актом цивільного законодавства може бути встановлений інший строк оплати (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Так, Закон України "Про ринок електричної енергії", наділяючи виробника електричної енергії правом на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ним електричну енергію (пункт 2 частини третьої статті 30 Закону), водночас містить припис, що порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії за "зеленим" тарифом, порядок визначення вартості та сплати послуги за механізмом ринкової премії, що надається гарантованому покупцю суб`єктами господарювання, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, визначається порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, що затверджується Регулятором (частина шоста статті 65 Закону).

Порядок купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641), відповідно до пункту 10.1 якого (в редакції, чинній на момент купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у спірні періоди) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Згідно з пунктом 10.4 Порядку №641 (в редакції, чинній на момент купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у спірні періоди) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконання Договору мало місце постачання позивачем електричної енергії відповідачу у жовтні 2021 року, що підтверджується Актом купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2021 на суму 3 515 488,00 грн.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 09.09.2022 №1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований Покупець" у січні-травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року.

Відповідно до частини восьмої статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії" у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі є Міністерство енергетики України (пункт 1 Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №507 (надалі - Положення №507).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 Закону України "Про функціонування паливно енергетичного комплексу в особливий період" забезпечення функціонування паливно-енергетичного комплексу, в особливий період покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у паливно-енергетичному комплексі.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та станом на момент розгляду даної справи діє воєнний стан.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з урахуванням вимог частини восьмої статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", Міністерством енергетики України в межах повноважень, передбачених пунктом 8 Положення №507, видано накази від 28.03.2022 №140, який був чинний до 05.07.2022 (втратив чинність на підставі наказу від 05.07.2022 № 221) та №206 від 15.06.2022 №206 (втратив чинність на підставі наказу від 01.04.2024 №136). Накази Міністерства енергетики України від 28.03.2022 №140 та від 15.06.2022 №206 зареєстровані в Міністерстві юстиції України і є нормативно-правовими актами.

Як вбачається із нормативно-правового регулювання, яким керується гарантований покупець при розрахунках, в тому числі, з позивачем, враховуючи пункт 8 Положення №507, Накази №140 та №206 є обов`язковими для виконання.

Окрім того, позивач та відповідач при укладенні Договору погодили, що гарантований покупець зобов`язаний здійснювати оплату електричної енергії відповідно до умов Договору та законодавства України (пункт 1.1 Договору), а також що сторони керуються положеннями законодавства при виконанні Договору (пункт 2.1 Договору).

Так, Наказом №140 Державне підприємство "Гарантований Покупець" з дати набрання чинності цим наказом на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечує перерахування коштів на сплату авансових платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з Державного підприємства "Гарантований Покупець", із дотриманням Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 26.04.2019 №641, та з урахуванням таких положень:

- за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований Покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників: сума, що дорівнює значенню 15 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1.1.1 наказу №140);

- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктом 1.1.1 - 1.1.5, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1.1.1 - 1.1.5 (пункт 1.2 наказу №140);

- за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку Державного підприємства "Гарантований Покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків передбачених підпунктами 1.1.1- 1.1.5 (пункт 1.3 наказу № 140).

Аналогічний механізм розподілу коштів після втрати чинності наказу Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 запроваджено наказом Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022 (діяв протягом періоду з 24.06.2022 до 16.04.2024).

Наказом №206 Державне підприємство "Гарантований Покупець" на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечити перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований Покупець", із дотриманням вимог Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 26.04.2019 №641, та з урахуванням положень, викладених у пункті 2 наказу:

- установити, що за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований Покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників:

- сума, що дорівнює значенню 18 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1 пункту 2);

- у випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 цього пункту 2, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам пропорційно розміру нарахувань для відповідного виробника, здійснених з урахуванням підпунктів 1-5 цього пункту, але не більше вартості товарної продукції розрахункового періоду, розрахованої за "зеленим" тарифом для такого виробника (підпункт 6 пункту 2);

- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктами 1-5 цього пункту, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 2 (підпункти 7 пункту 2);

- установити, що за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований Покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1-5 пункту 2 цього наказу.

У випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 пункту 2 цього наказу, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам відповідно до підпункту 6 пункту 2 цього наказу (пункт 3).

Правомірність наказу Міністерства енергетики України від 15.06.2022 №206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом" була предметом дослідження Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №640/10894/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар-Груп" до Міністерства енергетики України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства енергетики України від 15.06.2022 №206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом". Рішенням адміністративного суду у цій справі від 06.12.2022 у позові відмовлено, і це рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2023.

Адміністративні суди дійшли висновку про наявність повноважень та компетенції у Міністерства енергетики України щодо прийняття наказу №206. Суди зазначили, що:

- Міненерго здійснює нормативно-правове регулювання відносин у електроенергетичному комплексі в особливий період шляхом видання наказів, які мають відповідати вимогам Конституції та законів України, а електроенергетичні підприємства у своїй діяльності в особливий період повинні керуватись прийнятими актами Міненерго;

- наказ від 15.06.2022 №206 прийнятий в межах повноважень та з метою забезпечення розрахунків за електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії;

- державна реєстрація наказу відбулась відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992 №493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 12.04.2005 №34/5;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №172 "Про внесення зміни до пункту 13 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади" передбачено, що у невідкладних випадках, пов`язаних із введенням в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану, що потребують негайного прийняття рішення, суб`єкт нормотворення може видати відповідний нормативно-правовий акт без узгодження із суб`єктами нормотворення та/або з іншими заінтересованими органами;

- приймаючи оскаржуваний наказ Міненерго реалізувало передбачену компетенцію по регулюванню сталого функціонування підприємства паливо-енергетичного комплексу (ДП "Гарантований Покупець") в особливий період, а саме: під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64;

- регулювання порядку здійснення ДП "Гарантований Покупець" протягом періоду дії воєнного стану в Україні перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований Покупець", не відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України щодо управління ДП "Гарантований Покупець", а тому підстави стверджувати про те, що видання оскаржуваного наказу є перевищенням повноважень Міненерго, є необґрунтованими.

Оцінюючи зміст наказу №206 адміністративні суди констатували, що:

- наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 №206 "Про розрахунки з виробниками за "зеленим" тарифом" був виданий для стабілізації ситуації в енергетичному секторі країни в період дії воєнного стану та з метою збереження можливості для всіх без винятку генерацій здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел в умовах значного дефіциту коштів на ринку електричної енергії;

- оскаржуваний наказ не надає необґрунтованих переваг іншим виробникам електричної енергії, реалізація якої здійснюється за "зеленим" тарифом та не передбачає поводження з особами у різний спосіб у відносно схожих ситуаціях, отже прояви дискримінації відсутні.

Виходячи з наведеного, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 у справі №910/4439/23 констатувала наявність правових підстав для застосування наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 №140 та від 15.06.2022 №206 при вирішенні питання розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергії у жовтні 2021 року.

Метою Наказів №140 та №206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.

Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на ДП "Гарантований Покупець" у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

В свою чергу, надаючи правову оцінку змісту вказаних наказів, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" №206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" №140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.

Пунктом 10.4 Порядку №641 (в редакції, чинній на момент купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у спірні періоди) передбачалось, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Тобто станом на дату затвердження НКРЕКП тарифу на жовтень 2021 року, Порядок №641 встановлював строк остаточної оплати за купованої енергії протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, станом на дату звернення до суду із даним позовом у ДП "Гарантований Покупець" був наявний борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" з оплати купованої електричної енергії у жовтні 2021 року у розмірі 124 182,52 грн.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, оскільки постанова НКРЕКП від 09.09.2022 №1117 оприлюднена на офіційному веб-сайті Регулятора 12.09.2022, то ДП "Гарантований Покупець" повинне було оплатити 100% вартості відпущеної у жовтні 2021 року електричної енергії протягом трьох робочих днів - до 15.09.2022 включно, тобто з 16.09.2022 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії.

Доказів сплати боргу у розмірі 124 182,52 грн матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись наведеними приписами господарського процесуального закону, суд дійшов висновку про порушення Державним підприємством "Гарантований Покупець" своїх грошових зобов`язань за Договором, внаслідок чого у нього виник борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" у розмірі 124 182,52 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За таких обставин позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" про стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню із стягненням з Державного підприємства "Гарантований Покупець" боргу у розмірі 124 182,52 грн.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 21 853,70 грн та інфляційних втрат у розмірі 72 114,28 грн, нарахованих за період з 15.09.2022 по 10.09.2024.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Порядком №641 строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування та встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування Державному підприємству "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 21 741,23 грн та інфляційних втрат у розмірі 49 099,51 грн.

В іншій частині сума заявлених до стягнення 3% річних розрахована невірно, оскільки позивачем було невірно визначено дату, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань з оплати купленої жовтні 2021 року електричної енергії.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що з системного аналізу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та методики нарахування інфляційних втрат, вбачається, що останні підлягають нарахуванню, в разі якщо прострочення заборгованості тривало більше половини місяця.

В свою чергу, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/6635/21 та від 26.01.2022 у справі №910/18557/20.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі програми розрахунку інфляційних, однак позивачем нараховано інфляційні втрати на суму боргу, прострочення якого тривало менше 15 днів у відповідному місяці.

В свою чергу, відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, яке мотивоване неспіврозмірністю та/або відсутністю збитків у Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт""; відсутністю доказів, що свідчили б про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення в господарській діяльності для кредитора; значним розміром неустойки; скрутним фінансовим станом боржника; значною кількістю фінансових зобов`язань боржника перед третіми особами; систематичним нездійсненням НЕК "Укренерго" оплат Державному підприємству "Гарантований Покупець".

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

При цьому, під час вирішення заяви відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 висновок був сформований у справі, в якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та відсотків річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

Натомість у даній справі нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" 3% річних та інфляційні втрати, стягнення яких є правомірним, не перевищує суми заборгованості, хоча прострочення відповідача триває більш як два роки, а відтак обставини справи №910/12444/24 є відмінними від обставин у справі №902/417/18.

До того ж у справі №902/471/18 касаційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення 3% річних, оскільки процентна ставка відсотків річних була встановлена на рівні 40% та 96%, і явно не відповідала принципу справедливості, в той час як у даній справі №910/12444/24 відсотки річних розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3% та судом не встановлено порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Тобто стягнення інфляційних втрат забезпечує одержання кредитором суми боргу в еквівалентному розмірі до розміру боргу станом на перший день прострочення виконання грошових зобов`язань.

Натомість 3% річних є своєрідною мінімальною упущеною вигодою, яку б міг отримати кредитор за належного виконання зобов`язання боржником свого грошового зобов`язання (наприклад, розмістивши дані кошти в якості депозиту).

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене специфічним видом такого як грошові кошти, якому незалежно від факторів природного середовища (форс-мажорним обставинам) притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо).

Положення статті 625 Цивільного кодексу України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення в оплаті основного боргу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Відтак стягнення інфляційних втрат жодним чином не можна вважати доходом, що є більш вигідним порівняно від належного виконання господарських зобов`язань.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Щодо посилань відповідача на своє скрутне фінансове становище, то частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тотожні приписи містяться в ст. 617 Цивільного кодексу України.

Відтак суд не вбачає правових підстав для зменшення заявленого позивачем розміру 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на наведене суд відмовляє у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований Покупець" про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" підлягають частковому задоволенні, а з Державного підприємства "Гарантований Покупець" підлягає стягненню борг у розмірі 124 182,52 грн, 3% річних у розмірі 21 741,23 грн та інфляційні втрати у розмірі 49 099,51 грн. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" коштів у розмірі 218 150,50 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 617,81 грн (3 272,26 грн х 0,8).

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" коштів у розмірі 218 150,50 грн сплачено судовий збір у розмірі 3 272,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №401 від 08.10.2024.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 654,45 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд звертає увагу позивача, що останній вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору у розмірі 654,45 грн, проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача у якості судових витрат витрати на правову допомогу в розмірі 21 815,05 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у відповідності до якого позивач вказує, що поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 3 272,26 грн та очікує нести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 815,05 грн.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №01/08-2024/СЛ від 01.08.2024 (надалі - Договір №01/08-2024/СЛ), та Додаткову угоду №1 від 10.09.2024 до Договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/СЛ від 01.08.2024 (надалі - Додаткова угода №1), укладені між Адвокатським об`єднанням "Пріоритет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт".

Відповідно до п. 1.1 Договору №01/08-2024/СЛ адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво та інші передбачені цим договором види правової допомоги клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 4.1 Договору №01/08-2024/СЛ визначено, що за надання правової допомоги за цим договором, клієнт зобов`язується сплачувати адвокатському об`єднанню гонорар, який встановлюється адвокатським об`єднанням за домовленістю з клієнтом із урахуванням складності справи та витраченого часу, і вказується в рахунках на оплату. Гонорар може бути і у вигляді фіксованої суми, або погодинної оплати та сплачується виключно за фактично надані послуги, відповідно до письмового рахунку адвокатського об`єднання, направленого на адресу клієнта, протягом двох банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Згідно з п. 1.1 Додаткової угоди №1 адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу в ході здійснення позовної роботи щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" з Державного підприємства "Гарантований покупець" суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 218 150,50 грн за Договором №1067/01 від 29.11.2019, в тому числі, забезпечити представництво прав та охоронюваних законом інтересів клієнта при розгляді даної справи судами.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди №2 на виконання умов даної угоди клієнт уповноважує адвокатське об`єднання представляти його інтереси та вести вказану справу у суді першої інстанції з усіма правами наданими клієнту Господарським процесуальним кодексом України: з правом підпису усіх процесуальних документів від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта необхідні судові збори та інші платежі, виступати від імені Клієнта усно, знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії та фотознімки, посвідчувати копії документів від імені клієнта, а також користуватися усіма іншими процесуальними правами, наданими клієнту законодавством України.

Пунктом 1.3 Додаткової угоди №1 передбачено, що угода укладена з метою стягнення грошових коштів на суму 218 150,50 грн у судовому порядку.

Представництво інтересів позивача під час розгляду даної справи здійснювалось адвокатом Волощуком Павлом Юрійовичем, повноваження якого підтверджуються копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000081 від 12.07.2017 та копією ордеру серії ВХ №1080035 від 08.10.2024, виданого Адвокатським об`єднанням "Пріоритет" на підставі Договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/СЛ від 01.08.2024.

На підтвердження виконання зобов`язань за Договором №01/08-2024/СЛ та Додатковою угодою №1 позивачем надано копію Акту надання послуг від 06.11.2024 та Опис робіт (наданих послуг) від 06.11.2024.

Відповідно до п. 2 Акту про надання послуг від 06.11.2024 вартість наданих за Додатковою угодою №1 від 10.09.2024 до Договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/СЛ від 01.08.2024 виконані належним чином та своєчасно.

З Опису робіт (наданих послуг) від 06.11.2024 вбачається, що адвокатське бюро надало клієнту наступні послуги:

11.09.2024 - здійснення правового аналізу наданих клієнтом документів, що стосується предмету договірних відносин, порядку підписання акту наданих послуг, строків та порядку розрахунків (4 години);

12.09.2024 -підготовка розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за Договором №1067/01 від 29.11.2019 (3 години);

26.09.2024 - підготовка проекту позовної заяви про стягнення суми заборгованості за жовтень 2021 року у розмірі 218 150,50 грн, з яких: 124 182,52 грн основного боргу, 21 853,70 3% річних, 124 182,52 грн інфляційних втрат за договором №1067/01 від 29.11.2019 року та формування додатків до позову (4 години);

08.10.2024 - передання клієнту проекту позовної заяви з додатками та надання консультації щодо подання позову до Господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС (2 години);

15.10.2024 - підготовка та подання до Господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС заяви про ознайомлення з матеріалами справи №910/12444/24 в електронному вигляді (внесення РНКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) (0,5 години).

01.11.2024 - здійснення правового аналізу відзиву на позовну заяву у справі №910/12444/24 та пошук судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин (2 години);

04.11.2024 - підготовка та направлення до Господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповіді на відзив у справі №910/12444/24 (3 години).

Загалом на надання правничої допомоги адвокатом витрачено 18,5 годин.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Заперечуючи щодо розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вказує на наступне: неспіврозмірність розміру таких вимог категорії справи; очевидне завищення наведеної позивачем в заяві кількості часу витраченого адвокатом на правничу допомогу; документи, які не відрізняються ні за нормативним обґрунтуванням, ні за наповненням з іншими справами представника позивача; складання документів, що не були необхідними для розгляду даної справи та як наслідок необґрунтованість їх вартості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто в цілому нормами процесуального та матеріального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20).

Судом враховано, що дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищував ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі свідчать про її незначну складність.

При цьому, судом встановлено, що в проваджені Господарського суду міста Києва перебувають справи №910/11481/24, №910/11860/24, №910/11856/24, №910/11899/24, №910/11910/24, №910/12523/24, №910/11929/24, №910/12443/24, №910/12427/24, №910/12431/24, №910/12465/24 за позовами виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат з ДП "Гарантований Покупець". У вказаних справах інтереси позивачів представляє Адвокатське об`єднання "Пріоритет", зокрема адвокат Волощук П.Ю.

Відтак, враховуючи подання адвокатом тотожних позовів до ДП "Гарантований покупець", у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що представником позивача вже вивчалась практика у подібних спірних правовідносинах, формувалась правова позиція та визначався обсяг необхідних додаткових матеріалів (доказів), тому відсутні підстави вважати, що при підготовці позовної заяви, відповіді на відзив у даній справі адвокат на надання послуг в межах даної справи витратив такий значний обсяг часу, як 18,5 годин.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 21 815,05 грн не відповідають критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмету спору у даній справі, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги, яка підлягає покладенню на Державне підприємство "Гарантований покупець", до 10 000,00 грн, що є співмірним з огляду на обсяг наданих позивачу послуг, необхідність яких була, зокрема обумовлена діями відповідача (подання відповіді на відзив).

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований Покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Лайт" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1; ідентифікаційний код 41967508) борг у розмірі 124 182 (сто двадцять чотири тисячі сто вісімдесят дві) грн 52 коп., 3% річних у розмірі 21 741 (двадцять одна тисяча сімсот сорок одна) грн 23 коп., інфляційні втрати у розмірі 49 099 (сорок дев`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн 51 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 340 (дві тисячі триста сорок) грн 28 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко