ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокуСправа № 912/3048/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В. за правилами загального позовного провадження справу № 912/3048/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6)

до відповідача фізичної особи - підприємця Каплунова Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 998 448,00 грн,

за участю представників:

від позивача - Глазков А.С., адвокат за ордером серії ВА №1097800 від 06.12.2024),

від позивача - Цехмістер Є.В., адвокат за ордером серії ВА №1101355 від 14.01.2025,

від відповідача - Бірюков А.О., адвокат за ордером серії ВА №1103040 від 28.01.2025,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Каплунова Сергія Володимировича (далі - відповідач), в якій просить:

"1. Стягнути з Фізичної особи - підприємця КАПЛУНОВА Сергія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (ідентифікаційний код: 39333437) 866 448,00 грн.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця КАПЛУНОВА Сергія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (ідентифікаційний код: 39333437) заборгованість з орендної плати в розмірі 132 000,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця КАПЛУНОВА Сергія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (ідентифікаційний код: 39333437) витрати за сплату судового збору в розмірі 15 000,00 грн., витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи в розмірі 27 262,08 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 90 000,00 грн."

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником комплексу нежитлових будівель площею 1 832,9 кв.м, до якого входить майстерня площею 348,6 кв.м Відповідну майстерню орендував відповідач на підставі договору оренди від 01.06.2021 № 01/06/21.

Позивач вказує, що з 13.12.2021 до 02.06.2023 відповідач безпідставно користувався всім належним позивачу комплексом будівель площею 1 832,9 кв.м, а не лише орендованою за договором від 01.06.2021 № 01/06/21 майстернею площею 348,6 кв.

Зокрема, з посиланням на результати почеркознавчої експертизи, за змістом позову зазначено, що підписи колишнього директора позивача Бездугана В.В. на договорах оренди від 05.09.2020, за якими орендарем всього належного позивачу комплексу будівель зазначений відповідач, належать не Бездугану В.В., а іншій особі.

Позивач повідомляє, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22, яке набрало законної сили 25.05.2023, відповідача виселено з належного позивачу комплексу будівель.

За повідомленням позивача, доступ до зазначеного комплексу будівель він отримав 02.06.2023, після набрання законної сили 25.05.2023 рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22.

Посилаючись на статтю 1212 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу кошти за безпідставне користування його майном.

Крім того, позивач посилається на несплату відповідачем у період з 01.08.2021 до 31.05.2023 орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення №01/06/21 від 01.06.2021.

Ухвалою від 16.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/3048/24 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 14.01.2025.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Протокольною ухвалою від 14.01.2025 за клопотанням відповідача оголошена перерва в підготовчому засіданні до 29.01.2025.

Ухвалами від 29.01.2025 господарський суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача і його представника про продовження процесуального строку на подання відзиву та відкладення підготовчого засідання, закрив підготовче провадження у справі № 912/3048/24 та призначив справу до розгляду по суті на 14.02.2025.

У судовому засіданні 14.02.2025 брали участь уповноважені представники сторін.

14.02.2025 представник відповідача подав до суду сформовані в Електронному кабінеті "Електронний суд" письмові пояснення від 14.02.2025.

Протокольною ухвалою від 14.02.2025 суд на підставі частини п`ятої статті 161 Господарського процесуального кодексу України дозволив відповідачу подати відповідні пояснення.

Протокольною ухвалою від 14.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про повернення пояснень відповідача, поданих до суду 14.02.2025.

Протокольною ухвалою від 14.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, ураховуючи відсутність для цього підстав, передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.02.2025 суд заслухав вступні слова сторін.

У судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді, судове засідання 26.02.2025 не відбулося.

Ухвалою від 03.03.2025 судове засідання призначено на 20.03.2025.

20.03.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання від 19.03.2025, в якому відповідач просив визнати причини неподання доказів в підготовчому засіданні поважними, продовжити процесуальний строк на подання доказів, прийняти зазначені в додатку докази та оцінити їх при ухваленні рішення, відмовити у задоволенні позову повністю.

До клопотання були додані копія листа ПрАТ "Кіровоградобленерго" від 27.02.2025 № 941/05/07; копія заяви позивача № 23 від 22.12.2021 до ПрАТ "Кіровоградобленерго"; копія заяви відповідача від 10.02.2025 до ВП № 1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області № 1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області; копія супровідного листа відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 17.02.2025 на ім`я відповідача з додатком.

Розглядаючи клопотання відповідача від 19.03.2025 в судовому засіданні 20.03.2025, суд виходив з такого.

За частиною п`ятою статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

На обґрунтування клопотання представник відповідача посилався на хворобу відповідача, укладення договору про надання правничої допомоги 28.01.2025, зайнятість представника відповідача у день підготовчого засідання 29.01.2025 в іншому судовому процесі.

Докази зайнятості представника в іншому судовому процесі в день другого підготовчого засідання (29.01.2025) у справі відсутні. Належні докази тимчасової непрацездатності у період з 10.01.2025 до 18.01.2025 (виписку з медичної картки, датовану 18.01.2025, та медичний висновок від 10.01.2025 із зазначеними ПІБ відповідача) відповідач подав до суду у день початку розгляду справи по суті - 14.02.2025. Відповідач не повідомив причин незвернення за правничою допомогою раніше, ніж 28.01.2025, і невжиття інших заходів для реагування на позов до і невідкладно після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. Щодо іншого повідомленого відповідачем періоду тимчасової непрацездатності відповідача (з 11.02.2025 до 17.02.2025) суд урахував, що цей період почався після укладення відповідачем договору про надання правничої допомоги.

Також з клопотання від 19.03.2025 вбачається:

- до органу поліції за отриманням інформації відповідач звернувся 10.02.2025, отримав відповідь 17.02.2025, подав отримані докази до суду 19.03.2025;

- до ПрАТ "Кіровоградобленерго" представник відповідача із запитом звернувся 20.02.2025, отримав відповідь 27.02.2025, подав отримані докази до суду 19.03.2025.

Відповідач не повідомив суду поважних причин збирання зазначених доказів у такі строки та подання доказів до суду по спливу одного місяця з дати їх отримання.

Розглянувши в засіданні 20.03.2025 клопотання представника відповідача від 19.03.2025, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки вищенаведене в сукупності свідчить про відсутність у відповідача поважних причин для несвоєчасного подання доказів.

У судовому засіданні 20.03.2025 представник відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень від 14.02.2025, оформлених у паперовій формі (без додатків), які раніше (14.02.2025) були подані до суду в електронній формі, посилаючись на їхню ідентичність. Представник відповідача зазначив, що в тексті пояснень від 14.02.2025 наведені розрахунки, які під час оформлення пояснень в електронній формі засобами Електронного кабінету відобразились некоректно, що було виправлено при виготовленні цих самих пояснень у паперовій формі.

Протокольною ухвалою від 20.03.2025 суд долучив до матеріалів справи пояснення відповідача від 14.02.2025, оформлені в паперовій формі (подані без додатків).

У судовому засіданні 20.03.2025 суд дослідив докази, заслухав заключні слова сторін, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення і проголошення рішення суду до 31.03.2025.

У судових засіданнях 14.02.2025, 20.03.2025 представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у засіданнях суду (підготовчих та з розгляду справи по суті) участі не брав, про дату, час і місце їх проведення був належно повідомлений.

У судових засіданнях 14.02.2025, 20.03.2025 брав участь представник відповідача, який проти позовних вимог заперечував, вказуючи, що у цій справі підлягає доведенню заявлений позивачем період користування відповідачем майном позивача та вартість такого користування.

На переконання відповідача, позивач повинен був подати до суду докази того, що відповідач безперервно у спірний період користувався майном позивача за цільовим призначенням, але не подав таких доказів.

Представник відповідача зазначив, що доданий до позовної заяви висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи не містить вказівки на його складення для подання до суду і, крім того, складений за умови порушення методики проведення відповідної експертизи, у зв`язку з чим не може бути узятий до уваги.

При цьому представник відповідача повідомив, що відповідач заперечує як таку обставину користування майном позивача, на яку посилається позивач у позові.

Також представник відповідача вказав, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 не має преюдиційного значення в цій справі, оскільки питання користування відповідачем належним позивачу майном (комплексом будівель) у справі № 912/551/22 не досліджувалася.

Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі пункту 4 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, ураховуючи участь у судовому засіданні представника відповідача.

У судовому засіданні 31.03.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень проти таких вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

1. Щодо позовних вимог про стягнення 132 000 грн за договором оренди від 01.06.2021.

Позивач є власником комплексу будівель, розташованих за адресою: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6, загальною площею 1832,9 кв.м.

До складу цього комплексу входить, серед іншого, майстерня, Е, загальною площею 348,6 кв.м, матеріали стін: цегла.

Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі - продажу в цілому комплексу будівель від 17.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю. та зареєстрованим у реєстрі за № 72, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2024 № 370705935, копією Технічного паспорту на комплекс будівель (т. 1, а.с. 19-40).

01.06.2021 сторони уклали договір оренди нежитлового приміщення №01/06/21, відповідно до пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених договором, позивач як орендодавець зобов`язується передати відповідачу як орендареві, а орендодавець зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення підприємницької діяльності (далі - Договір оренди, т. 2, а.с. 149-152).

Відповідно до пункту 1.2. Договору оренди, за цим Договором Орендодавець зобов`язується передати Орендарю нежитлове приміщення: майстерня з прибудовами площею 348,6 кв.м, яке розташоване за адресою: Україна, Кіровоградська обл., м. Долинська, вул. Східно-Об`їзне шосе, буд. 6 за плату на строк та на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оренди, Договір набирає чинності з моменту підписання Договору і діє до 31.05.2023.

На підтвердження передачі приміщення в оренду сторонами 01.06.2021 було складено акт приймання-передачі приміщення (т. 2, а.с. 153). Відповідно до акта приймання-передачі приміщення від 01.06.2021 позивач в особі директора Білоуса В.Я. (Орендодавець) передав, а відповідач (Орендар) прийняв у тимчасове платне користування приміщення (майстерня з прибудовами), що знаходяться за адресою: Кіровоградська обл., м. Долинська, вул. Східно-Об`їзне шосе, буд. 6, загальною площею 348,6 кв.м.

За пунктом 5.1. Договору оренди, орендар сплачує орендодавцю такі суми грошових коштів:

- орендну плату за користування приміщенням за один місяць у розмірі 6 000 грн;

- експлуатаційні платежі (відшкодування вартості електроенергії), - на підставі виставлених орендодавцем рахунків.

Відповідно до пункту 5.3. Договору оренди, по закінченню кожного календарного місяця оренди орендодавець надає орендарю акти наданих послуг щодо оренди приміщення (надалі "Акт наданих послуг"). Орендар, отримавши вищевказані Акти наданих послуг, зобов`язаний повернути їх Орендодавцю, оформлені належним чином, зокрема, Акти наданих послуг повинні бути належним чином підписані та скріплені печаткою Орендаря.

Згідно з пунктом 5.4. Договору оренди, незалежно від підписання Акта наданих послуг та виставлення рахунку орендодавцем орендар зобов`язаний сплатити орендну плату та відшкодування вартості електроенергії за попередній місяць до 20 числа поточного місяця.

За відсутності до цієї дати мотивованих претензій орендаря послуги вважаються наданими орендодавцем та прийнятими орендарем в повному обсязі.

За частинами першою-другою статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частинами першою-другою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 626, частина перша статті 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Матеріали справи не містять доказів припинення дії Договору оренди до 31.05.2023.

За період з 01.06.2021 до 31.05.2023 відповідач сплатив позивачу 6 000 грн за червень 2021 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером №16 від 05.07.2021, та 6 000 грн за липень 2021 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером №18 від 19.08.2021 (т. 2, а.с. 154-155).

У справі відсутні докази сплати відповідачем орендної плати позивачу за період з серпня 2021 року до травня 2023 року, відповідач не заперечив і не спростував обставину несплати ним орендної плати за цей період, на підставі чого суд дійшов переконання, що за період з 01.08.2021 до 31.05.2023 відповідач орендну плату позивачу за Договором оренди не сплатив.

За такого заборгованість відповідача перед позивачем за Договором оренди за період з 01.08.2021 до 31.05.2023 (за 22 місяці) становить 132 000 грн (22 х 6 000 = 132 000).

Під час розгляду справи представник відповідача заперечував факт користування орендованим приміщенням, посилаючись на частину шосту статті 762 Цивільного кодексу України і зазначаючи про відключення електроенергії за адресою: м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6, що, як вказує відповідач, унеможливлює користування об`єктом за призначенням. На підтвердження зазначеного представник відповідача послався на відомості, надані ПрАТ "Кіровоградобленерго".

Суд зазначає, що листом від 12.02.2025 № 685/05/07 ПрАТ "Кіровоградобленерго" повідомило представнику відповідача на його запит, що в період з 01.06.2021 до 31.05.2023 розподіл електричної енергії за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6 за заявою керівника ТОВ "Українське Біоджерело" було припинене один раз. Відновлення розподілу електричної енергії на об`єкт за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6 в період з 01.06.2021 по 01.07.2023 за заявою керівника ТОВ "Українське Біоджерело" не здійснювалося (т. 3, а.с. 12).

Суд бере до уваги, що зазначений лист не містить інформації про відсутність електропостачання на об`єкті у період з 01.06.2021 до 31.05.2023.

При цьому суд зауважує, що навіть у разі відсутності електропостачання ця обставина не виключає перебування орендованого майна в користуванні відповідача.

Посилаючись на неможливість використання орендованого майна через відсутність електропостачання, відповідач не повідомив обставин і не подав доказів висування ним вимог позивачу щодо розірвання Договору оренди в порядку статті 784 Цивільного кодексу України, пред`явлення мотивованих претензій у порядку пункту 5.4. Договору оренди.

Суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу орендованого приміщення до закінчення строку дії Договору оренди, тобто до 31.05.2023, зокрема акта приймання-передачі відповідно до укладеного сторонами Договору оренди (пункт 2.4).

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 132 000 грн заборгованості за Договором оренди та задоволення позову в цій частині.

2. Щодо стягнення 866 448 грн за безпідставне використання майна.

Позивач є власником комплексу будівель за адресою: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6, загальною площею 1832,9 кв.м.

До складу цього цілісного майнового комплексу входить:

1. сторожка, А, опис складової частини: загальна площа (кв.м): 21,3, матеріали стін: цегла;

2. контора, Б опис складової частини: загальна площа (кв.м): 154,4, матеріали стін: цегла;

3. навіс, В опис складової частини: матеріали стін: метал;

4. погріб, Г;

5. вагова, Д;

6. майстерня, Е Опис складової частини: загальна площа (кв.м): 348,6, матеріали стін: цегла;

7. заправка, Ж Опис складової частини: загальна площа (кв.м): 28,8, матеріали стін: цегла;

8. вбиральня, З;

9. колодязь, К:

10. склад, Л Опис складової частини: загальна площа (кв.м): 266,8, матеріали стін: цегла;

11. гараж, М Опис складової частини: загальна площа (кв.м): 623,9, матеріали стін: цегла;

12. майстерня-гараж, Н Опис складової частини: загальна площа (кв.м): 389,1, матеріали стін: цегла;

13. навіс, П;

14. склад для зберігання с/г продукції. Р;

15. огорожа, ;1;

16. тік, 1;

17. сарай з прибудовою для с/г інвентарю, У, у;

18. топкова, Т;

19. вольєр, Ф;

20. погріб, С;

21. зерноочисний сушарний пункт, X.

Відповідний комплекс будівель розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:00565 загальною площею 3,2379 га.

Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі - продажу в цілому комплексу будівель від 17.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю. та зареєстрованим у реєстрі за № 72, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2024 № 370705935, копією Технічного паспорту на комплекс будівель (т. 1, а.с. 19-40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , який обіймав посаду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (т. 1, а.с. 42).

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" від 08.04.2021 № 02-К до виконання обов`язків директора приступив ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 43).

13.12.2021 Білоус В.Я. звернувся до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області із заявою про вчинення злочину (т. 1, а.с. 44).

13.12.2021 за заявою Білоуса В.Я. від 13.12.2021 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000394 за частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України. У рядку "Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення" витягу з ЄРДР зазначено: "13.12.2021 року до ЧЧ ВП № 1 (м. Долинська КРУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла письмова заява від директора ТОВ "Українське біоджерело" Білоуса В.Я. про те, що невстановлена особа підробила договори на оренду нерухомого майна, яке розташоване за адресою вул. Східно-Обїздне 6 м. Долинська, Кропивницького району, Кіровоградської області" (т. 1, а.с. 45).

Позивач звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати недійсними укладені між ФОП Каплуновим С.В. і ТОВ "Українське Біоджерело" договори оренди нерухомого майна, а саме: №05/09/20 від 05.09.2020, №05/09/20/1 від 05.09.2020, №05/09/20/2 від 05.09.2020, №05/09/20/3 від 05.09.2020, №05/09/20/4 від 05.09.2020, №05/09/20/5 від 05.09.2020, №05/09/20/6 від 05.09.2020, №05/09/20/7 від 05.09.2020, №05/09/20/8 від 05.09.2020, №05/09/20/9 від 05.09.2020, №05/09/20/10 від 05.09.2020, №05/09/20/11 від 05.09.2020, №05/09/20/12 від 05.09.2020, №05/09/20/13 від 05.09.2020, №05/09/20/14 від 05.09.2020, №05/09/20/15 від 05.09.2020, №05/09/20/16 від 05.09.2020, №05/09/20/17 від 05.09.2020, №05/09/20/18 від 05.09.2020, №05/09/20/19 від 05.09.2020, №05/09/20/20 від 05.09.2020, №05/09/20/21 від 05.09.2020.

Зазначене підтверджується змістом описової частини рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 (т. 2, а.с. 43-59).

У договорі оренди нерухомого майна №05/09/20 від 05.09.2020 (т. 1, а.с. 46-53) об`єктом оренди був зазначений комплекс будівель і споруд загальною площею 1 832,9 кв.м, згідно з Реєстром прав власності на нерухоме майно зареєстрований за №31419728, який складається з таких складових частин: Сторожка А загальною площею 21,3 кв.м; Контора Б загальною площею 154,4 кв.м; Навіс В; Погреб Г; Вагова Д; Майстерня Е загальною площею 384,6 кв.м; Заправка Ж загальною площею 28,8 кв.м; Вбиральня 3; Колодязь К; Склад Л загальною площею 266,8 кв.м; Гараж М загальною площею 623,9 кв.м; Майстерня-гараж Н загальною площею 389,1 кв.м; Навіс П; Склад для зберігання с/г продукції Р; Огорожа 1; Сарай з прибудовою для с/г інвентарю У; Топкова Т; Вольєр Ф; Погріб С; Зерноочисний сушарний пункт X; розташованих за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-Об`їзне шосе, будинок 6, на земельній ділянці з цільовим призначенням: 1.13 Для іншого сільськогосподарського призначення для іншого сільськогосподарського, загальною площею 3,2379 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:001:0055, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-Об`їзне шосе, 6.

У інших договорах оренди від 05.09.2020 об`єктами оренди були зазначені складові частини зазначеного комплексу будівель і споруд, а саме:

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/1 від 05.09.2020 - Сторожка А загальною площею 21,3 кв.м (т. 1, а.с. 55-62);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/2 від 05.09.2020 - Контора Б площею 154.4 кв.м (т. 1, а.с. 64-71);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/3 від 05.09.2020 - Навіс В стіни з металу (т. 2, а.с. 73-81);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/4 від 05.09.2020 - Погріб Г (т. 1, а.с. 83-91);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/5 від 05.09.2020 - Вагова Д (т. 1, а.с. 93-101);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/6 від 05.09.2020 - Майстерня Е, площею 348,6 кв.м (т. .1, а.с. 103-111);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/7 від 05.09.2020 - Заправка Ж, площею 28,8 кв.м (т. 1, а.с. 113-121);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/8 від 05.09.2020 - Вбиральня З (т. 1, а.с. 123-131);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/9 від 05.09.2020 - Колодязь К (т. 1, а.с. 133-141);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/10 від 05.09.2020 - Склад Л, площею 266,8 кв.м (т. 1, а.с. 143-150);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/11 від 05.09.2020 - Гараж М, площею 623,9 кв.м (т.1, а.с. 152-160);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/12 від 05.09.2020 - Майстерня гараж Н, площею 389,1 кв.м (т.1, а.с. 162-170);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/13 від 05.09.2020 - Навіс П (т.1, а.с. 172-180);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/14 від 05.09.2020 - Склад для зберігання с/г продукції Р (т.1, а.с. 182-190);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/15 від 05.09.2020 - Огорожа (т.1, а.с. 192-199);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/16 від 05.09.2020 - Тік 1 (т.1, а.с. 201-209);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/17 від 05.09.2020 - Сарай з прибудовою для с/г інвентарю У (т. 1, а.с. 211-219);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/18 від 05.09.2020 - Топкова Т (т.1, а.с. 221-229);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/19 від 05.09.2020 - Вольєр Ф (т.1, а.с. 231-239);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/20 від 05.09.2020 - Погріб С (т. 2, а.с. 1-7);

- договору оренди нерухомого майна №05/09/20/21 від 05.09.2020 - Зерноочисний сушарний пункт Х (т. 2, а.с. 9-17).

До договорів оренди від 05.09.2020 додавались акти приймання-передачі від 05.09.2020 (т. 1, а.с. 54, 63, 72, 82, 92, 102, 112, 122, 132, 142, 151, 161, 171, 181, 191, 200, 210, 220, 230; т. 2, а.с. 8).

Підписантом договорів оренди від 05.09.2020 і актів приймання-передачі від 05.09.2020 з боку позивача як орендодавця зазначений Бездуган В.В.

Зазначене підтверджується копіями договорів оренди від 05.09.2020 і актами приймання-передачі до цих договорів.

Під час судового провадження у справі № 912/551/22 позивач змінив предмет позову і просив усунути позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном, що належить йому на праві власності шляхом виселення відповідача з комплексу будівель і споруд загальною площею 1832,9 кв.м, який складається з складових частин: Сторожка А загальною площею 21,3 кв.м; Контора Б загальною площею 154,4 кв.м; Навіс В; Погреб Г; Вагова Д; Майстерня Е загальною площею 384,6 кв.м; Заправка Ж загальною площею 28,8 кв.м; Вбиральня 3; Колодязь К; Склад Л загальною площею 266,8 кв.м; Гараж М загальною площею 623,9 кв.м; Майстерня-гараж Н загальною площею 389,1 кв.м; Навіс П; Склад для зберігання с/г продукції Р; Огорожа 1; Сарай з прибудовою для с/г інвентарю У; Топкова Т; Вольєр Ф; Погріб С; Зерноочисний сушарний пункт X; розташованих за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-Об`їздне шосе, будинок 6, на земельній ділянці з цільовим призначенням: 1.13 Для іншого сільськогосподарського призначення, загальною площею 3.2379 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:001:0055.

Зазначене підтверджується змістом описової частини рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 (т. 2, а.с. 43-59, а.с. 48).

У справі № 912/551/22 була призначена почеркознавча експертиза.

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21500/21501/22-32 від 15.11.2022 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у господарській справі №912/551/22 підписи у договорах про оренду нерухомого майна № 05/09/20 від 05.09.2020, № 05/09/20/1 від 05.09.2020, № 05/09/20/2 від 05.09.2020, № 05/09/20/3 від 05.09.2020, № 05/09/20/4 від 05.09.2020, № 05/09/20/5 від 03.09.2020, № 05/09/20/6 від 05.09.2020, № 05/09/20/7 від 05.09.2020, № 05/09/20/8 від 05.09.2020, № 05/09/20/9 від 05.09.2020, № 05/09/20/10 від 05.09.2020, № 05/09/20/11 від 05.09.2020, № 05/09/20/12 від 05.09.2020, № 05/09/20/13 від 05.09.2020, № 05/09/20/14 від 05.09.2020, № 05/09/20/15 від 05.09.2020, № 05/09/20/16 від 05.09.2020, № 05/09/20/17 від 05.09.2020, № 05/09/20/18 від 05.09.2020, № 05/09/20/19 від 05.09.2020, №05/09/20/20 від 05.09.2020, №05/09/20/21 від 05.09.2020 та в актах приймання передавання об`єкту нерухомого майна на виконання попереднього укладеного договору оренди нерухомого майна № 05/09/20 від 05.09.2020, № 05/09/20/1 від 05.09.2020, № 05/09/20/2 від 05.09.2020, № 05/09/20/3 від 05.09.2020, № 05/09/20/4 від 05.09.2020, № 05/09/20/5 від 03.09.2020, № 05/09/20/6 від 05.09.2020, № 05/09/20/7 від 05.09.2020, № 05/09/20/8 від 05.09.2020, № 05/09/20/9 від 05.09.2020, № 05/09/20/10 від 05.09.2020, № 05/09/20/11 від 05.09.2020, № 05/09/20/12 від 05.09.2020, № 05/09/20/13 від 05.09.2020, № 05/09/20/14 від 05.09.2020, № 05/09/20/15 від 05.09.2020, № 05/09/20/16 від 05.09.2020, № 05/09/20/17 від 05.09.2020, № 05/09/20/18 від 05.09.2020, № 05/09/20/19 від 05.09.2020, №05/09/20/20 від 05.09.2020, №05/09/20/21 від 05.09.2020, виконані не Бездуганом Віталієм Васильовичем, а іншою особою.

Зазначене підтверджується копією відповідного висновку експерта (т. 2, а.с. 19-42).

Розглядаючи справу № 912/551/22, Господарський суд Кіровоградської області, серед іншого, установив таке:

- спірні договори є неукладеними, тобто такими, що не відбулися, а наведені в них умови не є такими, що регулюють спірні відносини (т. 2, а.с. 55);

- між позивачем та відповідачем відсутні зобов`язально-правові відносини за договорами №05/09/20 від 05.09.2020, №05/09/20/1 від 05.09.2020, №05/09/20/2 від 05.09.2020, №05/09/20/3 від 05.09.2020, №05/09/20/4 від 05.09.2020, №05/09/20/5 від 05.09.2020, №05/09/20/6 від 05.09.2020, №05/09/20/7 від 05.09.2020, №05/09/20/8 від 05.09.2020, №05/09/20/9 від 05.09.2020, №05/09/20/10 від 05.09.2020, №05/09/20/11 від 05.09.2020, №05/09/20/12 від 05.09.2020, №05/09/20/13 від 05.09.2020, №05/09/20/14 від 05.09.2020, №05/09/20/15 від 05.09.2020, №05/09/20/16 від 05.09.2020, №05/09/20/17 від 05.09.2020, №05/09/20/18 від 05.09.2020, №05/09/20/19 від 05.09.2020, №05/09/20/20 від 05.09.2020, №05/09/20/21 від 05.09.2020, а нерухомим майном, що належить позивачу, безпідставно користується та розпоряджається відповідач (т. 2, а.с. 56).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 усунуто позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном, що належить йому на праві власності, шляхом виселення відповідача з комплексу будівель і споруд загальної площі 1832,9 кв.м (адреса: Кіровоградська обл., Долинський р-н, м. Долинська, Східно-об`їзне шосе, будинок 6), з наступних складових частин:

- сторожка А загальна площа (кв.м): 21,3, матеріали стін: цегла;

- контора Б загальна площа (кв.м): 154,4, матеріали стін: цегла;

- навіс В матеріали стін: метал;

- погріб Г;

- вагова Д;

- заправка Ж загальна площа (кв.м): 28,8, матеріали стін: цегла;

- вбиральня З;

- колодязь К;

- склад Л загальна площа (кв.м): 266,8, матеріали стін: цегла;

- гараж М загальна площа (кв.м): 623,9, матеріали стін: цегла;

- майстерня-гараж Н загальна площа (кв.м): 389,1, матеріали стін: цегла;

- навіс П;

- склад для зберігання с/г продукції Р;

- огорожа №1;

- тік 1;

- сарай з прибудовою для с/г інвентарю, У, у;

- топкова Т;

- вольєр Ф;

- погріб С;

- зерноочисний сушарний пункт X (т. 2, а.с. 58-59).

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 набрало законної сили 25.05.2023 - в день залишення його без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду (т. 2, а.с. 60-70).

02.06.2023 керівник позивача, представники позивача та органу поліції увійшли на територію комплексу нежитлових приміщень за адресою: м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6 та оглянули його, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами.

На дослідженому відео зображені на ньому представники позивача під час знімання коментували стан об`єкта, зазначаючи про його неналежний стан і нестачу обладнання.

03.06.2023 за зверненням керівника ТОВ "Українське Біоджерело" Білоуса В.Я. від 02.06.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000255 за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 03.06.2023 (т. 2, а.с. 96).

За приписами частини четвертої статті 78 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи установлену судом у справі № 912/551/22 обставину безпідставного користування відповідачем належним позивачу нерухомим майном, а також прийняте судом у справі № 912/551/22 рішення від 23.01.2023 (яке набрало законної сили) про виселення відповідача з відповідного комплексу будівель (крім майстерні), суд дійшов висновку про доведеність обставини безпідставного користування відповідачем належним позивачу комплексом будівель площею 1 832,9 кв.м, за винятком майстерні площею 348,6 кв.м, яка використовувалася відповідачем відповідно до Договору оренди від 01.06.2021.

На цій підставі суд відхилив доводи відповідача про те, що відповідач не користувався зазначеним комплексом будівель.

Оцінку доводам відповідача про відключення електропостачання на об`єкті суд надав вище, зокрема, суд зазначив, що листом від 12.02.2025 № 685/05/07 ПрАТ "Кіровоградобленерго" повідомило представнику відповідача на його запит, що в період з 01.06.2021 до 31.05.2023 розподіл електричної енергії за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6 за заявою керівника ТОВ "Українське Біоджерело" було припинене один раз. Відновлення розподілу електричної енергії на об`єкт за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, 6 в період з 01.06.2021 по 01.07.2023 за заявою керівника ТОВ "Українське Біоджерело" не здійснювалося (т. 3, а.с. 12).

Суд узяв до уваги, що зазначений лист не містить інформації про відсутність електропостачання на об`єкті у період з 01.06.2021 до 31.05.2023.

При цьому суд зауважив, що навіть у разі відсутності електропостачання ця обставина не виключає перебування майна в користуванні відповідача.

Щодо періоду і вартості безпідставного користування відповідачем майном позивача суд виходить з такого.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача, крім заперечення як такої обставини користування відповідачем спірним майном, вказував на недоведеність заявленого позивачем періоду такого користування.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд зазначає, що розгляд справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей".

Позивач стверджує, що безпідставне користування відповідачем майном позивача тривало з 13.12.2021 до 02.06.2023.

При цьому, 13.12.2021 заявлене позивачем як день, коли відповідач, посилаючись на договори оренди від 05.09.2020, почав користуватися усім комплексом будівель і споруд площею 1 832,9 кв.м (а не лише орендованою майстернею площею 348,6 кв.м).

Під час розгляду справи представники позивача посилалися на заяву позивача, подану 13.12.2021 до ВП № 1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, та витяг з ЄРДР від 13.12.2021.

02.06.2023 заявлене позивачем як день, в який, після набрання 25.05.2023 законної сили рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 про виселення відповідача, позивач отримав доступ до території підприємства, здійснив за участю поліції огляд приміщень і території, встановивши обставини, які вважав підставою для звернення до органів поліції із заявою про кримінальне правопорушення.

З відеоматеріалів вбачається, що представники позивача за участю поліції провели огляд приміщень і території ТОВ "Українське Біоджерело"; представник позивача заявив поліції про кримінальне правопорушення.

Під час розгляду справи представники позивача посилалися на відеоматеріали, досліджені в судовому засіданні, та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації 03.06.2023 за заявою позивача від 02.06.2023.

Напротивагу наданим позивачем зазначеним вище доказам на обґрунтування періоду користування відповідачем майном позивача відповідач доказів не подав, заперечуючи як таку обставину користування належним позивачу майном і вказуючи, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22 не має преюдиційного значення у справі, що розглядається.

Суд ураховує, що в рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 23.01.2023 у справі № 912/551/22, яке набрало законної сили 25.05.2023, установлена неукладеність договорів оренди від 05.09.2020; установлена відсутність зобов`язально-правових відносин між позивачем і відповідачем за договорами №05/09/20 від 05.09.2020, №05/09/20/1 від 05.09.2020, №05/09/20/2 від 05.09.2020, №05/09/20/3 від 05.09.2020, №05/09/20/4 від 05.09.2020, №05/09/20/5 від 05.09.2020, №05/09/20/6 від 05.09.2020, №05/09/20/7 від 05.09.2020, №05/09/20/8 від 05.09.2020, №05/09/20/9 від 05.09.2020, №05/09/20/10 від 05.09.2020, №05/09/20/11 від 05.09.2020, №05/09/20/12 від 05.09.2020, №05/09/20/13 від 05.09.2020, №05/09/20/14 від 05.09.2020, №05/09/20/15 від 05.09.2020, №05/09/20/16 від 05.09.2020, №05/09/20/17 від 05.09.2020, №05/09/20/18 від 05.09.2020, №05/09/20/19 від 05.09.2020, №05/09/20/20 від 05.09.2020, №05/09/20/21 від 05.09.2020; установлено, що нерухомим майном, що належить позивачу, безпідставно користувався та розпоряджався відповідач.

Незважаючи на наявність рішення суду про виселення відповідача з належного позивачу комплексу будівель і споруд, крім майстерні (яке набрало законної сили), в якому, серед іншого, установлено, що відповідач безпідставно користувався відповідним майном, відповідач заперечував обставину користування майном і не скористався правом подати докази на обґрунтування періоду такого користування, обмежившись запереченням доводів позивача щодо зазначеного періоду.

Ураховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов переконання, що висновок про період користування відповідачем майном позивача з 13.12.2021 до 02.06.2023, з урахуванням поданих позивачем доказів, видається вірогідним.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача, крім заперечення як такої обставини користування відповідачем спірним майном, вказував на недоведеність вартості користування.

На підтвердження вартості місячної орендної плати позивач подав до суду висновок експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 12.11.2024 №1427/24-27 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи (т. 2, а.с. 122-148).

Висновок наданий провідним судовим експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Шевченко Іриною Іванівною, оформлений на бланку експертної установи, підписаний експертом і містить інформацію про освіту, спеціальність, свідоцтва судового експерта, стаж експертної роботи, посаду експерта.

Експертиза була проведена на підставі договору на проведення експертизи від 21.06.2024 № 1684/06-24.

У висновку вказано, що він підготовлений для надання до суду (пункт 7 розділу "Вступ"), експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за статтею 385 Кримінального кодексу України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (пункт 10 розділу "Вступ").

На вирішення експертизи було поставлено таке питання: "Яка ринкова вартість місячної орендної плати станом на 13.12.2021 комплексу будівель та споруд, який знаходиться за адресою 28500, Кіровоградська обл., м. Долинська. вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6, загальною площею нерухомою майна 1832,9 кв.м, розташованого на земельній ділянці за кадастровим номером :07:001:00565 загальною площею 3,2379 кв.м, що належить на праві власності ТОВ "Українське Біоджерело", без врахування майстерні літ. Е загальною площею 348,6 кв.м?"

У висновку зазначено, що огляд об`єкта дослідження проведений за участю директора позивача Білоуса В.Я. і адвоката Глазкова А.С.

Висновок містить перелік матеріалів, які використав експерт, перелік законодавчих, нормативно-правових актів, методик, науково-технічної та довідкової літератури.

За такого суд дійшов переконання, що висновок експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи відповідає вимогам статей 98, 101 Господарського процесуального кодексу України і є допустимим доказом.

Згідно з висновком експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість місячної орендної плати станом на 13.12.2021 комплексу будівель та споруд, який знаходиться за адресою: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6, загальною площею нерухомого майна 1832,9 кв.м, розташованого на земельній ділянці за кадастровим номером :07:001:00565 загальною площею 3,2379 кв.м, що належить на праві власності ТОВ "Українське Біоджерело", без врахування майстерні літ. Е загальною площею 348,6 кв.м становить 48 136 грн (т. 2, а.с. 142-зворотний бік).

Ураховуючи, що висновок експерта містить відомості про вартість місячної орендної плати, а для визначення вартості місячної орендної плати станом на 13.12.2021 комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Східно-об`їзне шосе, буд. 6, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідну обставину неможливо, висновок експерта є належним доказом.

У поясненнях від 14.02.2025 відповідач зазначив, що договір на проведення експертизи №1684/06-24 від 21.06.2024 та заява від 17.06.2024, а також клопотання експерта надані не були, тому неможливо пересвідчитися у відповідності порядку проведення судової експертизи вимогам чинного законодавства України.

Суд ураховує, що надання відповідних документів разом з висновком експерта не є обов`язковим.

Відповідач зазначив, що експерт не зазначив відомості про наслідки розгляду клопотання, разом з тим, висновок від 12.11.2024 №1427/24-27 містить пункт 11 "Інформація про направлення і розгляд клопотань експерта" (т. 2, а.с. 123).

Відповідач вказує, що надані разом з висновком експерта №1427/24-27 документи, які були об`єктами дослідження, не містять штампу експерта, що свідчить про те, що експерт міг досліджувати інші документи.

Суд бере до уваги, що у висновку від 12.11.2024 №1427/24-27 зазначений перелік документальних матеріалів, що підлягали дослідженню, і вказано про їх повернення позивачу, разом з тим, вони не є додатком до висновку і позивачем до суду не подавались (саме ті копії документів, що подавалися експерту). Додатком до висновку є фототаблиця, яка містить підпис експерта і печатку експертної установи (т. 2, а.с. 143-148).

Відповідач звертає увагу, що, відповідно до частини п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також, вказує відповідач, відповідно до абзацу шостого пункту розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 № 53/5 (далі Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначається справа, за якою призначена експертиза (кримінальна, про адміністративне правопорушення, цивільна, господарська, адміністративна тощо, номер справи), або стаття закону, якою передбачено надання висновку експерта (у разі наявності). На переконання відповідача, у висновку експерта №1427/24-27 не зазначено ані справу, ані статтю закону, в чому відповідач вбачає порушення абзацу шостого пункту розділу IV Інструкції № 53/5 і недопустимість вказаного доказу. При цьому відповідач посилається на постанови Верховного Суду від 20.12.2023 № 172/313/21, від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, від 25.10. 2022 у справі №307/2175/15-ц.

Суд вказує, що у висновку від 12.11.2024 №1427/24-27 зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Номер справи не може бути зазначений у висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27, оскільки він надавався на замовлення позивача до відкриття провадження у справі. Правові висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач, сформовані у правовідносинах, в яких у висновку експерта, наданому до суду на замовлення учасника справи, не було зазначено про підготовку висновку для подання до суду. Разом з тим, у висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 вказано про його підготовку для надання до суду. За таких обставин доводи відповідача не спростовують допустимості висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 як доказу.

Пояснення від 14.02.2025 також містять аргументи відповідача, які узагальнено полягають у неправильності застосування експертом методик дослідження, обранні експертом неправильних методик, здійсненні неправильних розрахунків. У поясненнях відповідач наводить розрахунки до прикладу, зазначає формулу розрахунку, робить припущення, що експерт міг сам вигадати певний метод дослідження, тощо.

Суд вказує, що для з`ясування ринкової вартості місячної орендної плати за користування належним позивачу комплексом будівель і споруд необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідну обставину неможливо.

На підтвердження своєї позиції позивач подав до суду наданий на його замовлення висновок експерта, який відповідає вимогам статей 98, 101 Господарського процесуального кодексу України і не викликає у суду сумнівів.

З висновку вбачається, що експерт визначив ринкову вартість місячної орендної плати із застосуванням порівняльного методичного підходу, базуючись на результатах проведеного обстеження, даних дослідження наданих документів, а також вартості пропозицій оренди об`єктів аналогів станом та в цінах на дату оцінки - 13.12.2021.

Посилаючись на неправильність проведених експертом досліджень, відповідач не звертався до суду з обґрунтованим клопотанням про призначення експертизи.

У поясненнях відповідача від 14.02.2025 зазначено про звернення відповідача до експертів щодо визначення вартості права оренди (орендної плати) в розрізі періодів, які є предметом позову, але, вказував відповідач, на момент подання пояснень висновки експертів відсутні. При цьому доказів замовлення проведення експертизи відповідач до суду не подав.

Відповідач стверджує, що у висновку експерта відсутня інформація про стан і тенденції розвитку ринку нерухомості й особливо того сегмента, до якого належить об`єкт, що, на думку відповідача, свідчить про те, що висновок експерта є неповним.

Суд вказує, що про неповність висновку експерта можна стверджувати, якщо досліджено не всі надані йому об`єкти або не надано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання. З висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 вбачається, що експерт дослідив усі надані йому документальні матеріали і провів огляд об`єкта на місці; на вирішення експертизи було поставлене одне питання, з якого наданий висновок.

Відповідач зазначив, що експерт для обрахунку не взяв до уваги договір оренди від 01.06.2021 № 01/06-21, предметом якого була майстерня з прибудинковими територіями площею 348,6 кв.м і відповідно до якого розмір орендної плати становить 6000,00 грн на місяць.

Суд зауважує, що у висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 чітко зазначається про те, що вартість орендної плати визначена без урахування майстерні літ. Е загальною площею 348,6 кв.м, з наведенням відповідного обґрунтування.

Ураховуючи вищенаведене, суд відхилив заперечення відповідача щодо висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27.

На підставі висновку експерта від 12.11.2024 №1427/24-27 суд установив, що вартість місячної орендної плати за використання належного позивачу комплексу будівель і споруд, за виключенням майстерні, становить 48 136 грн.

Частина перша статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, майнові права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав належним позивачу комплексом будівель.

З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач у період з 13.12.2021 до 02.06.2023 належного позивачу комплексу будівель, що без достатньої правової підстави за рахунок позивача як власника цього майна зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування таким майном, зобов`язаний повернути ці кошти позивачу як власнику на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, факт неукладеності договорів оренди від 05.09.2020, використання відповідачем належного позивачу нерухомого майна (крім майстерні) без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за його використання свідчать про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Перевіряючи правильність розрахунку позивачем суми коштів за безпідставне користування майном, суд виходить з такого.

Відповідну вартість позивач розрахував виходячи з 18 повних місяців користування.

Разом з тим, період з 13.12.2021 до 02.06.2023 включає 17 повних місяців і 20 днів. Виходячи з вартості орендної плати за один місяць - 48 136 грн, розрахована пропорційно відповідна вартість за 20 днів становить 31 055,48 грн.

За такого вартість безпідставного користування майном за спірний період становить 849 367,48 грн (48 136 х 17 + 31 055,48 = 849 367,48), а не 866 448 грн.

На підставі вищенаведеного в сукупності, суд дійшов переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі становлять судовий збір у сумі 15 000 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви (підтверджуються платіжною інструкцією від 06.12.2024 № 2163); витрати на проведення експертизи в сумі 27 262,08 грн (підтверджуються листом Кропивницького відділення КНДІСЕ від 12.11.2024 № 4018/2196-13-24, актом здачі-приймання висновку експерта від від 12.11.2024 № 1427/24-27, платіжною інструкцією від 11.07.2024 № 206).

Відповідні судові витрати, у зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви, на підставі пункту 2 частини першої, пункту 3 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають до стягнення з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме: судовий збір - у сумі 14 720,51 грн, витрати на проведення експертизи - у сумі 26 795,71 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з такого.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З урахуванням вищезазначених вимог закону, визначаючи розмір правничої допомоги, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункт 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Такі правові висновки було підтверджено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач подав до суду такі документи:

- ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1097800 від 06.12.2024 про надання позивачу правової допомоги адвокатом Глазковим А.С. (Адвокатське бюро "Глазков і Партнери") (т. 1, а.с. 13);

- ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1101355 від 14.01.2025 про надання позивачу правової допомоги адвокатом Цехмістером Є.В. (Адвокатське бюро "Глазков і Партнери") (т. 2, а.с. 191);

- копію договору № 149 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між позивачем (клієнт) і Адвокатським бюро "Глазков та Партнери" (виконавець) 26.07.2022 (т. 1, а.с. 14-17), за умовами якого виконавець за дорученням клієнта зобов`язується надавати йому професійну правничу допомогу (правову) допомогу відповідно до умов договору, а клієнт зобов`язується сплатити (внести) виконавцю гонорар; метою договору є представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; професійна правнича (правова) допомога за умовами договору надається безпосередньо виконавцем в особі керуючого (керівника) або іншого адвоката, призначеного виконавцем на власний розсуд (пункти 1.1.-1.3.); розмір гонорару та порядок його внесення погоджується сторонами окремо та викладається в додатковій угоді до цього договору або безпосередньо в акті наданих послуг та/або рахунку/фактурі; на визначення розміру оплати професійної правничої (правової) допомоги, винагороди (гонорару) виконавця впливають кількість витраченого спеціалістом часу ступінь важкості справи/послуги, обсяг правових послуг (пункти 3.1., 3.2.);

- копію підписаного керуючим АБ "Глазков та Партнери" адвокатом Глазковим А.С. і директором позивача Білоусом В.Я. акта наданих послуг № 1 від 06.12.2024 (т. 1, а.с. 18) до договору про надання правничої допомоги від 26.07.2022, відповідно до якого до переліку наданих послуг належить:

- правовий аналіз документів та інших доказів на предмет можливості підготовки і подання позову ТОВ "Українське Біоджерело до ФОП Каплунова С.В. про стягнення грошових коштів за безпідставне використання майна та стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів (витрачено 15 годин);

- збір доказів у справі, в тому числі юридичний супровід при проведенні оціночно-будівельної експертизи (витрачено 60 годин);

- підготовка позовної заяви та її подання до Господарського суду Кіровоградської області (витрачено 25 годин);

- представництво інтересів у Господарському суді Кіровоградської області (витрачено 8 годин).

В акті зазначено, що всього витрачено 108 годин, з яких до 8 годин - участь у судових засіданнях, розмір гонорару становить 90 000 грн; розмір гонорару є фіксованим.

Оцінивши надані документи в сукупності з матеріалами справи, суд дійшов переконання, що матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатами Глазковим А.С. і Цехмістером Є.В. правничої допомоги у справі № 912/3048/24.

Зокрема, адвокат Глазков А.С. брав участь в огляді експертом об`єкта дослідження, підписав і подав позовну заяву, брав участь у підготовчих засіданнях та судових засіданнях з розгляду справи по суті.

Адвокат Цехмістер Є.В. брав участь у підготовчих засіданнях та судових засіданнях з розгляду справи по суті.

Суд ураховує, що справа є складною, а ціна позову, значення справи для сторін, обсяг доданих до позовної заяви доказів - значними. У справі проведені 4 засідання: 2 підготовчих і 2 з розгляду справи по суті.

Разом з тим, суд керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вбачає підстави для часткової відмови позивачу у відшкодуванні понесених ним на правову допомогу витрат і, відповідно, частково не покладає такі витрати на відповідача.

Зокрема, суд ураховує, що фіксована сума гонорара узгоджена сторонами договору про надання правничої допомоги в сумі 90 000 грн за умови участі адвоката в судових засіданнях протягом 8 годин, тоді як фактично 2 підготовчі засідання і 2 засідання з розгляду справи по суті тривали близько 3,5 години. Також суд узяв до уваги, що частина доданих до позовної заяви доказів була зібрана в процесі провадження у справі № 912/552/23, а саме: висновок почеркознавчої експертизи.

На підставі вищенаведеного в сукупності, суд вважає обґрунтованими та пропорційними до предмета спору витрати на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн, які, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі пункту 3 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме: в сумі 58 973,58 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Каплунова Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (вул. Східно-об`їзне шосе, 6, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500, ідентифікаційний код - 39333437) грошові кошти за безпідставне використання майна в сумі 849 367,48 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Каплунова Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (вул. Східно-об`їзне шосе, 6, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500, ідентифікаційний код - 39333437) заборгованість з орендної плати в сумі 132 000,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Каплунова Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Біоджерело" (вул. Східно-об`їзне шосе, 6, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500, ідентифікаційний код - 39333437) судовий збір у сумі 14 720,51 грн, витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи в сумі 26 795,71 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 58 973,58 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати до електронних кабінетів сторін і їхніх представників.

Повне рішення складено 10.04.2025.

Суддя Б.М. Кузьміна