ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 квітня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/264/25

Вх.суду №4394/25 від 20.03.2025

та від 02.04.2025 №5133/25

Господарський суд Черкаської області

у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,

розглянувши заяву від 19.03.2025

заявника, ОСОБА_1 ,

про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) звернулась до суду із заявою від 20.03.2025 з вимогою відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність.

2. Ухвалою суду від 21.03.2025 заяву залишено без руху, встановлено та вказано на спосіб усунення недоліків викласти заяву у новій редакції у якій усунути недоліки, вказані у пунктах 5-7 мотивувальної частини цієї ухвали суду.

3. Згідно з ухвалою суду від 21.03.2025 вказано на наступні недоліки:

1) відсутність у заяві викладу обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;

2) відсутність у заяві обґрунтованого розрахунку суми 514 822,95 грн., які заявлені як сума боргу перед кредиторами і яка підлягає реструктуризації згідно з Планом реструктуризації;

3) не зазначення конкретних доказів, що підтверджують вказані обставини, в тому числі на підтвердження розрахунку суми, а особливо документів про передачу грошей;

4) відсутність зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

5) відсутність переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви;

6) відсутність зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

7) відсутність зазначення обставин (фактів) про те, що боржник припинив погашення кредитів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (в тому числі й про дату, з якої починається обчислення двомісячного строку та доказів цієї дати).

8) відсутність зазначення обставин (фактів) про те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

9) що існує загроза неплатоспроможності, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших.

10) відсутність у описі майна боржника, що належить йому на праві власності, відомостей про незареєстроване майно заявника.

4. 02.04.2015 до суду через підсистему "Електронний суд" заявником подано "Заяву про усунення недоліків" у якій вона надала як пояснення, так і заперечення щодо вимог у постановленій судом ухвалі від 21.03.2025, однак заяву про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність у новій редакції, як це вимагалось в ухвалі суду від 21.03.2025 не надала.

5. Аналізуючи первісну заяву від 31.12.2024 та заяву про усунення недоліків від 01.04.2025 суд приходить до висновку, що заявниця взагалі не усунула вказаних в ухвалі суду від 21.03.2025 недоліків, а саме.

5.1. Згідно із п.5 ч.3 ст.162 ГПК України заява має містити "виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги". Згідно з п.3. ч.2 ст.116 Кодексу заява має містити "виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду". Однак заява не містить викладу обставин про факти укладення кожного конкретного договору та про факти отримання і сплати коштів по такому конкретному договору, розрахунок боргу по такому договору. Також заява не містить "зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини".

У заяві не наведено "обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються" (п.3 ч.3 ст.162 ГПК України), "за кожним з кредитних зобов`язань" (п.2 ч.2 ст.115 Кодексу) хоча у заяві вказано, що "Відповідно до Конкретизованого списку кредиторів та боржників загальна сума заборгованості перед кредиторами становить приблизно 514 822,95 грн.." При цьому суд не проявляє "надмірного формалізму" і допускає можливість подання такого розрахунку у іншому від заяви документі (оскільки цей інший документ не є доказом, а є частиною заяви, складається і підписується заявником одночасно із заявою).

Однак із останнього не зрозуміло, з яких конкретних доданків (сум) складається загальна сума заборгованості 514 822,95 грн., як і не виокремлено по кожному кредитору, яка сума є основним боргом, яка сума є проценти (як і за який період їх нараховано) та яка сума є неустойкою (п.3 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства), відсутні посилання на докази, які цей розрахунок перед кожним конкретним кредитором підтверджують для можливості перевірки цих розрахунків судом.

Зокрема і наприклад, згідно з Конкретизованим списком боржник має заборгованість 9316,67 грн. перед ТОВ "Фінтаргет", однак у ньому (як і безпосередньо у тексті заяви) не вказано, яка з 9316,67 грн. є сума основного боргу, а яка є неустойкою. Вказана у ньому сума кредиту 3000 грн. не може бути судом самостійно ототожнена і з сумою основного боргу (оскільки до основного боргу відносяться і проценти та оскільки з отриманої суми 3000 грн. якась частина могла бути сплачена) це повинен роз`яснити у заяві і надати докази суду заявник. Якщо ж ця сума 9316,67 грн. уся є сумою основного боргу (тобто включає і залишок кредиту і проценти) саме боржник це повинен роз`яснити у заяві і надати, як докази отримання/погашення тіла кредиту, так і розрахунок процентів із зазначенням періоду нарахування та порядку розрахунку.

5.2. Усвідомлено умисним невиконанням ухвали суду заявником суд вважає:

а) не зазначення заявником навіть у тому неналежно складеному "ПЕРЕЛІКУ обов`язкових документів наданих до заяви на відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи, згідно пункту 4 частини 1 статті 116 КУзПБ" відомостей про те: які з доданих документів подані в оригіналі, а які в копії; які з доданих документів є письмовими, а які електронними; оригінали яких документів (які подані суду в копії) наявні у заявника, а які у інших осіб і у кого саме" оскільки лише заявнику відомо, які документи у нього на руках, та оскільки саме ця інформація є ключовою при оцінці судом поданих доказів (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України). При цьому суд повторно наголошує на тому, що перелік має містити вказівку як на кожен документ окремо, так і на його реквізити дату, номер, автора (особи яка його створила), а також виду (оригінал чи копія), наявності у заявника або іншої особи оригіналу доказу, якщо до суду подана копія (подана до суду копія може бути засвідчена лише володільцем оригіналу) суд не має самостійно "вибирати" докази, а має оцінювати ті, що конкретно вказані, як у тексті заяви (при викладі обставин (п.5 ч.3 ст.162 ГПК), так і у переліку документів до заяви (п.8 ч.3 ст.162 ГПК України);

б) не зазначення дати останнього платежу за кожним з кредитних зобов`язань оскільки такі відомості установлюються звичайною швидкодоступною інформацією щодо руху коштів по своєму власному банківському рахунку та оскільки саме така конкретна дата по кожному кредитору та по кожному договору вимагається п.2 ч.2 ст.115 Кодексу.

Отже, заява не містить викладу обставин (фактів) про те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців та не вказано у заяві і не додано до неї доказів на їх підтвердження (в тому числі й про дату, з якої починається обчислення двомісячного строку та доказів цієї дати), тому суд не може її перевірити, а повинен встановлювати самостійно.

Так, "Конкретизований список моїх кредиторів і боржників з переліком всіх збережених договорів, додатків, умов тощо" містить дату договору і дату настання строку виконання договору за ним. Однак не містить вказівки на дату припинення погашення платежів (зокрема, останнього платежу) і на доказ цьому (з конкретним посилання у заяві та його доданням до заяви і конкретного зазначення у переліку).

За шістьма (6) договорами поточна заборгованість (ТОВ "Міолан" по двом з трьох договорів; АТ "Пумб"; ТОВ "Фк" Незалежні фінанси"; ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"; ТОВ "Авентус Україна"; ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів") поточна заборгованість 0 грн., тобто відсутня;

за десятьма (10) договорами із вказаних у вищеназваному Конкретизованому списку строк (ТОВ "Міолан", по усім трьом договорам 04.10.2025, 06.10.2025, 20.10.2025); АТ "Пумб" 20.10.2025; ТОВ "Лінеура Україна" 12.07.2025; ТОВ "Таліон плюс" 15.07.2029; ТОВ "Слон кредит" 05.07.2025; ТОВ "Факторинг Партнерс" 27.06.2025; ТОВ "Укр кредит фінанс" 05.07.2025; ТОВ "Фк" Незалежні фінанси" 08.10.2025; ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 15.07.2029; ТОВ "Авентус Україна", 27.06.2025), строк виконання ще не настав і настане у майбутньому, однак підстав включення їх до загальної суми заборгованості, Плану реструктуризації, припинення їх погашення не вказано.

в) не надання суду інформації про незареєстроване за ним майно, яке належить йому на праві особистої власності чи на праві спільної сумісної власності подружжя (п.4 ч.4 ст.116 Кодексу) оскільки намагання переконати суд і кредиторів, що він не має ліжка, шафи, телефона, комп`ютера (з якого надіслано заяву), одежі, постільної білизни, посуду нікчемні.

Обов`язок заявника згідно із Кодексом полягає у тому, щоб зазначити усе наявне у нього майно. Лише після цього заявник може заявити клопотання до суду стосовно того, на які з конкретні об`єкти з цього майна згідно із законодавством не може бути звернено стягнення. Вирішувати ж питання і оцінювати доводи заявника про те, чи підпадає воно під визначені законодавством ознаки, чи підлягають ці норми застосуванню має суд, в тому числі й з урахуванням думки кредиторів, а не заявник самостійно, та ще й не вказуючи такого майна.

5.3 Заява не містить відомостей про те,

а) що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.3 ч.2 ст.115 Кодексу) для цього достатньо було б чітко вказати у заяві про відсутність виконавчих проваджень, якщо вони відсутні. Якщо ж вони наявні, то у заяві має бути вказано про дотримання вищевказаної норми;

б) що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності, поняття якого розкрито у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20 та інших).

Так заявниця посилається на постанову Верховного Суду від 21.10.2020 №915/36/20, однак не звертає увагу на те, що згідно з її п.28 "в будь-якому випадку на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. У пункті 22 цієї ж постанови Верховний Суд зазначає, що "завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором.

У даній справі відсутній ініціюючий кредитор, але це не змінює завдання суду у підготовчому судовому засіданні перевірити наявність грошових зобов`язань боржника перед тими кредиторами, про яких боржник заявляє. Справа про банкрутство не може бути порушена, якщо немає грошових зобов`язань. "Приблизна" сума грошових зобов`язань не може бути визнана існуючою як доведений доказами факт і стати підставою відкриття провадження у справі. Грошовими ж відповідно до ст.1 Кодексу є зобов`язання, які боржник зобов`язаний сплатити кредитору "відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України", "склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі (…) сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом".

Якщо заявник у заяві не вказує суму основного боргу і суму неустойки, якщо заявник не надає розрахунку суми тіла кредиту, суми процентів та суми неустойки (по яким також не вказано періоди та порядок їх нарахування), якщо заявник не вказує на конкретні документи, які ці розрахунки підтверджують, то у суду відсутня можливість перевірити (нема чого) у підготовчому судовому засіданні факти, що є підставою для відкриття провадження.

Тобто за задумом заявника суд має самостійно вишукувати "докази" "та інше" з неперелічених документів невідомого походження, самостійно складати розрахунки суми тіла кредиту, суми процентів та суми неустойки однак це суперечить принципам диспозитивності та змагальності (щодо доказування ст.13 ч.3 і 14 ГПК України);

в) яке заявнику належнить незареєстроване майно відсутні (зокрема, предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, предмети призначені для особистого, домашнього або іншого використання) про що зазначено вище.

Більш того додаток з назвою "Опис майна (наявність/відсутність) тобто, перелік майна, яке на праві власності належить/не належить боржнику" містить незрозумілі записи:"Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ВІДОМОСТІ; Реєстру прав власності на нерухоме майно ВІДОМОСТІ; Реєстру іншого речового права ВІДОМОСТІ; Державного реєстру іпотек ВІДОМОСТІ; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ВІДОМОСТІ; Переліку майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб ВІДОМОСТІ; Та інше."

Тобто за задумом заявника суд має самостійно вишукувати "ВІДОМОСТІ" "та інше" з неперелічених документів невідомого походження, що суперечить принципам диспозитивності та змагальності (щодо доказування ст.13 ч.3 і 14 ГПК України);

6. При цьому суд вважає за необхідне вказати на таке.

6.1. Заявник має заявляти саме таку точну (а не приблизну) суму, яку може підтвердити наявними у нього доказами (довести), та надати розрахунок цієї суми з посиланням на докази, які її підтверджують. Якщо заявник не може підтвердити доказами заявлену суму, то має її зменшити до тієї, яку може підтвердити доказами і розрахунком.

Відсутність точної суми визнаних вимог, відсутність обґрунтованого розрахунку є перешкодами прийняття заяви.

6.2. Пояснення про те, що боржник виконав всі можливі і доступні йому заходи для того, щоб отримати потрібну інформацію, проте не отримав її від деяких кредиторів з причин, що не залежали від волі боржника, що заявник зробив усе можливе для отримання документів не звільняє заявника самостійно здійснити розшук необхідних доказів до складання і подання заяви про відкриття провадження у справі до суду, а не перекладати їх розшук на суд чи вимагати визнання вимог без таких документів згідно з ч.3 ст.116 КУзПБ до заяви додаються "інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу", а саме документи, які підтверджують "розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором". Тобто це мають бути договори і саме головне первинні касові документи про передачу грошей (надання кредиту) підп.11 п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148). Лише такі документи згідно із законом є доказами передачі грошей і встановлення фактів про суми вимог.

Якщо заявник не знає навіть реквізитів цих конкретних документів, то установлення фактів, на підставі яких має прийматися судове рішення, є неможливим, що є перешкодою прийняття заяви до розгляду судом.

7. Копія із належним чином засвідченої копії може бути засвідчена лише нотаріусом відповідно до ст.76 Закону України "Про нотаріат". Копія із ксерокопії (не посвідченої копії) доказом бути не може взагалі і не може подаватися до суду.

Так, згідно із ч.3 і 5 ст.91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Згідно із ч.2 ст.96 ГПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом.

Приєднання електронних документів в оригіналі чи електронних копій паперових документів до заяви в підсистемі "Електронний суд" є "засвідченням копії доказу заявником" шляхом накладення електронного підпису. Такі підписані ЕЦП документи приєднуються через підсистему "Електронний суд" двома файлами (підписаним і не підписаним) та суд може перевірити такий документ доступними програмними засобами. Але таке засвідчення не звільняє заявника від обов`язку вказати у самій заяві та у переліку додатків: які конкретні документи до заяви додано; які з них є оригіналами, а які копіями; які з них паперові, а які електронні; у кого знаходиться оригінал такого доказу, якщо до суду подано копію.

В даному випадку суд не оцінює чи є вміщені в підсистему "Електронний суд" зображення є доказами (як по формі так і по суті), а вказує на те, що сама заява і додатки до заяви не оформлені відповідно до вимог, які визначені ГПК України, що є перешкодою прийняття заяви.

8. Доступ до правосуддя полягає у такому компромісі між державою у особі суду та особою, яка звертається до суду, що для виконання судом свого обов`язку здійснити правосуддя, особа спочатку має виконати свій обов`язок звернутися до суду саме з такою заявою (за змістом і додатками), яка є прийнятною з точки зору закону, який цей компроміс визначає суд не приймає до розгляду будь-які заяви, а лише такі, які містять за чітко визначеним переліком необхідні для розгляду відомості і докази.

При цьому докази (як основа будь-якого судового рішення) мають бути подані у чітко визначеній формі (а не "те що вдалось отримати" тобто фактично заявник розуміє і вже наче сам визнає їх ущербність).

Компроміс у цьому питанні вирішено у як у ч.1 ст.3 ГПК України, так і у ч.1 ст.2 Кодексу, згідно з якими справа про банкрутство розглядається у порядку, передбаченому ГПК України з урахуванням визначених Кодексом особливостей, тобто спочатку застосовуються норми ГПК України, а лише потім особливості, визначені Кодексом. Під "особливостями" Кодекс розуміє дві норми, які по різному регулюють одне й те саме питання. Однак ГПК України і Кодекс таких норм (суперечливих) не містять навпаки, "особливості" в Кодексі лише доповнюють існуючі в ГПК України норми.

Усі ці дії заявника вказують на його неповагу до закону та суду, а також на намагання перекласти обов`язок доказування його неплатоспроможності на суд або ж на домагання визнати його неплатоспроможним без передбачених законом доказів після прийняття заяви до розгляду.

10. Отже заявник не усунув недоліки поданої заяви.

Відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з цим необхідно повернути заяву з доданими до неї документами заявнику. Оскільки вони подані через підсистему "Електронний суд", то усі ці матеріали наявні у заявника, а роздруковані у суді як копії тому залишаються у суді.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.129, ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2025 з доданими до неї документами заявнику.

Ухвала суду набрала законної сили 10.04.2025 Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

С у д д я Хабазня Ю.А.