УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/1500/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Дніпропетровської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025

у справі за позовом Заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Дніпропетровської обласної державної адміністрації

2) Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний центр "Лібертон"

про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просив: визнати недійсною додаткову угоду №4 від 11.04.2022 до Договору №354/10-21 від 19.10.2021 на виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва об`єкту: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 - Нове будівництво малого групового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Володимирівська, між буд. 61 та 65 ( ДК 021:2015:45300000-0 Будівельно-монтажні роботи ); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний центр "Лібертон" на користь Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації заборгованість в сумі 12 918 154,51 грн, з яких: 8 156 135,16 грн, невикористаний аванс за Договором №354/10-21 від 19.10.2021 на виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва об`єкту: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 - Нове будівництво малого групового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Володимирівська, між буд. 61 та 65, 2 064 889,20 грн - інфляційні втрати, 610 788,69 грн - 3% річних, 2 086 341,46 грн - пені.

2. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 20.08.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025, позов задовольнив частково: закрив провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний центр "Лібертон" основного боргу в сумі 8 156 135,16 грн; визнав недійсною додаткову угоду №4 від 11.04.2022 до Договору №354/10-21 від 19.10.2021; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний центр "Лібертон" на користь Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації 292 799,60 грн - пені, 140 749,30 грн - інфляційних втрат, 29 279,96 грн - 3% річних.

3. 17.03.2025 Дніпропетровська обласна прокуратура через систему Електронний суд звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний центр "Лібертон" на користь Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації 4 299 190,49 грн, з яких 1 793 541,86 грн - пені, 1 924 139,90 грн - інфляційних втрат, 581 508,73 грн - 3% річних, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

4. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) Дніпропетровська обласна прокуратура посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 ч.2 ст.287 ГПК у взаємозв?язку з пунктами 1, 4 ч.3 ст.310 ГПК, та вказує, що:

1) суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору;

2) суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №922/1119/18, від 07.12.2018 у справі №910/23196/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, що належними і допустимими доказами використання одержаного авансу є, зокрема, підписані сторонами примірні форми КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт", КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати".

5. У касаційній скарзі Дніпропетровська обласна прокуратура зазначає, зокрема, таке:

- суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідач надав до матеріалів справи копії платіжних доручень на загальну суму 12 535 335,50 грн, згідно з якими ним у період з 25.10.2021 до 28.01.2022 перераховувались кошти на рахунки інших суб`єктів підприємницької діяльності на придбання будівельних матеріалів; ці платіжні доручення за доводами судів є належним доказами використання відповідачем авансу на суму 12 535 335,50 грн у строк встановлений п.11.9 Договору, тобто протягом 9 місяців; з урахуванням того, що 13.03.2023 відповідач повернув невикористану суму авансу у розмірі 1 619 270,50 грн замовнику, суд дійшов висновку, що 13.03.2023 аванс погашено в повному обсязі і правомірним є нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму 1 619 270,50 грн за період з 05.08.2022 (дата, до якої мав бути використаний залишок авансу) до 12.03.2023 (момент повернення авансу); такі висновки судів є помилковими, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам та зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, без урахування висновків про застосування норм права викладених у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 та об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.09.2022 у справі №913/703/20;

- суди попередніх інстанцій безпідставно визнали, що наданні відповідачем платіжні доручення на придбання матеріалів є належними доказами використання авансу на загальну суму 12 535 335,50 грн; водночас суд першої інстанції зробив висновок, що п.11.8 договору визначено лише порядок погашення авансу, а тому ні умовами договору, ні постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070 (зі змінами) не визначено, у який термін повинно бути здійснено погашення авансових платежів та якими документами підтверджується саме використання авансу, а не його погашення; такі твердження прямо суперечать нормативно-правовим актам, що регулюють правовідносини у сфері капітального будівництва (ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070, постанові Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005, пунктам 18, 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1764 від 27.12.2001), а також висновкам Верховного Суду викладеним у постановах за результатами розгляду аналогічних справ;

- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19 відступила від правових висновків Верховного Суду щодо застосування ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у випадку прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару; аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17);

- за змістом статей 509, 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати; ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц;

- Верховний Суд у постановах від 22.01.2019 у справі №922/1119/18, від 07.12.2018 у справі №910/23196/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18 дійшов висновку, що належними і допустимими доказами використання одержаного авансу є, зокрема, підписані сторонами примірні форми КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт", КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати";

- висновок судів попередніх інстанцій, що матеріали, зазначені в платіжних дорученнях, наданих відповідачем, відображені в актах приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 не відповідає дійсності та є наслідком неповного дослідження матеріалів справи;

- відповідач на підтвердження використання авансу надав платіжні доручення на придбання будівельних матеріалів на суму 12 535 335,50 грн; водночас, як вбачається з 7 актів виконаних робіт ф. КБ2-В, вартість використаних матеріалів становить 4 915 480, 39 грн; у додатку 7 до Додаткової угоди №2 до Договору вартість матеріальних ресурсів всього за договором становить 7 683 364,34 грн; суди попередніх інстанцій не в повній мірі дослідили ці докази та не надали оцінки вказаним розбіжностям, що призвело до хибних висновків по суті спору.

6. 01.04.2025 Дніпропетровська обласна прокуратура через систему Електронний суд звернулася до Верховного Суду з клопотанням, в якому вказала, що з технічних причин до касаційної скарги не було додано доказів сплати судового збору; додає платіжну інструкцію про сплату судового збору №519 від 13.03.2025 у сумі 103 180,58 грн.

7. Зважаючи на обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №904/1500/24 за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025.

2. Призначити до розгляду справу №904/1500/24 за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025 на 30 квітня 2025 року о 14:00 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №209.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 21.04.2025.

4. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

5. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

7. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

8. Витребувати з Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/1500/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець