ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа№ 910/8230/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Грідасов Б.Ю.;

від відповідача: Мартинюк Є.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 (повний текст складено 30.09.2024)

у справі №910/8230/24 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Весела качка"

до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

про визнання односторонньої відмови в обслуговуванні безпідставною, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Весела качка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" про визнання односторонньої відмови в обслуговуванні безпідставною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 квітня 2023 року з Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №193/10 був укладений договір банківського рахунку №2023/ЄР/193-001130 (надалі - Договір).

На адресу ТОВ «Весела качка» надійшов лист №5-193/10/190/2024 від 06.05.2024, згідно якого на підставі статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» від 06 грудня 2019 року №361-ІХ відповідач повідомив про відмову в підтримці ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин та закриття рахунків ТОВ «Весела качка» на підставі 3 абзацу пункту 1 статті 15 Закону.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі №910/8230/24 позов задоволено повністю.

Визнано односторонній правочин, вчинений Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" щодо розірвання договору банківського рахунку № 2023/ЄР/193-001130, за яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Весела качка" було відкрито рахунок - недійсним.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано будь-яких документів, які б підтверджували існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику.

Також суд першої інстанції вказав на відсутність в матеріалах справи рішення банку щодо встановлення неприйнятно високого ризику за результатами внутрішньої перевірки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі №910/8230/24 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Весела качка" в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку для подачі відзиву та у долучені його до матеріалів справи;

- через регулярні ракетні обстріли та відключенням електроенергії у відповідача була об`єктивна неможливість зібрати усі необхідні докази та підготувати відзив;

- за результатами проведеного аналізу фінансових операцій ТОВ «Синтон Трейд», банком встановлено, що діяльність останнього є підозрілою;

- позивач, ТОВ «Синтон трейд» та ФОП Кулібаба Олександра Віталіївна є групою пов`язаних осіб через кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_1 ;

- встановлення негативної інформації та не прийнятно високого рівня ризику ТОВ «Синтон трейд» надало банку обґрунтовані підозри вважати діяльність інших юридичних осіб, які мають спільного кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_1, підозрілою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/8230/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/8230/24 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 28.10.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8230/24.

04.11.2024 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі №910/8230/24 та призначено справу до розгляду на 10.12.2024.

Ухвалою суду від 10.12.2024 відкладено розгляд справи на 28.01.2025.

Ухвалою суду від 27.01.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Весела качка" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.01.2025 відкладено розгляд справи на 04.03.2025.

У судовому засіданні 04.03.2025 оголошено перерву до 08.04.2025.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.04.2023 між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №193/10 (далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Весела качка» (далі - позивач) був укладений договір банківського рахунку №2023/ЄР/193-001130 (далі - договір), відповідно до розділу 4 якого підписанням цієї заяви-договору позивач підтвердив ознайомлення з умовами Публічної пропозиції АБ «Укргазбанк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування та діючими в банку тарифами, що розміщені на сайті банку https://www.ukrgasbank.com.

Відповідно до п. 2.5.1.4 Публічної пропозиції банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити Клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку/відмовитися від проведення Платіжної операції у разі: 2.5.1.4.1. якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації Клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у Банку виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; 2.5.1.4.2. встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання Клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки Клієнта документів чи відомостей; 2.5.1.4.3. подання Клієнтом чи його представником недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману; 2.5.1.4.4. якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться Платіжна операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за Платіжною операцією є неможливим.

Згідно з довідкою від 06.04.2023, підписаною та виданою начальником відділення №193/10 АБ «Укргазбанк», банк повідомляє, що 06.04.2023 ТОВ «Весела качка», , відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 , валюта рахунку гривня.

Позивач зазначає, що 21.02.2024 на підставі договору купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «Весела качка» та на підставі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Весела качка» відбулися зміни до відомостей ТОВ «Весела качка», а саме на підставі вищевказаних документів змінилися власники кінцеві беніфіціари.

Листом від 06.05.2024 №5-193/10/190/2024 банк повідомив ТОВ «Весела качка» про відмову в підтриманні ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин та закриття рахунків на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Матеріали справи містять претензію позивача від 06.05.2024 вих. №1МБ-05.24, в якій останній вимагав надати документи, які банк вважає такими, що містять інформацію, яку можна віднести до абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; негайно припинити використовувати у відношенні ТОВ «Весела качка» недостовірну ганебну інформацію, відмовитися від рішень, вказаних у листі від 06.05.2024 №5-193/10/190/2024 та поновити виконання своїх обов`язків, передбачених договором банківського рахунку №2023/ЄР/193-001130.

Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що відповідачем листом № 5-193/10/190/2024 від 06.05.2024 вчинено в односторонньому порядку правочин, зі змісту якого випливає юридичний наслідок цивільно-правового характеру - розірвання договірних правовідносин достроково, що тягне за собою припинення відповідних прав та обов`язків сторін, чим порушуються його права.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Зі змісту ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України випливає, що одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України).

За нормами ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Частиною 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - Закон про ПВК/ФТ). Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту (ч. 4 ст. 1075 ЦК України).

Так, згідно преамбули Закону про ПВК/ФТ він спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Суб`єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, є банки (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону про ПВК/ФТ).

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених, відповідно, Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України згідно зі ст. 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 вказаного Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі, зокрема, неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією.

Як було зазначено вище, листом від 06.05.2024 №5-193/10/190/2024 банк повідомив ТОВ «Весела качка» про відмову в підтриманні ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин та закриття рахунків на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ.

Питання відмови від встановлення (підтримання) ділових відносин, проведення фінансової операції врегульовано статтею 15 Закону про ПВК/ФТ.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції, у тому числі, у разі: встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей (абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ).

У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено (абз. 8 ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ).

Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною 1 статті 15 Закону про ПВК/ФТ (п. 1 додатку 12 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України (далі - НБУ) № 65 від 19.05.2020; далі - Положення № 65).

Таким чином, в силу вимог ЦК України та приписів спеціального законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк зобов`язаний в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, у тому числі шляхом розірвання договорів.

При цьому обов`язок банку, як суб`єкта первинного фінансового моніторингу, відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору не є необмеженим, судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту категорії ризику на рівні неприйнятно високого ризику.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду ввід 20.01.2022 у справі № 910/18504/20, від 28.02.2023 у справі № 910/1855/21 та від 09.01.2024 у справі № 922/1253/23.

Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до положення (п. 11 додатку 1 до Положення № 65).

Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилені заходи належної перевірки (далі - ПЗНП) у разі присвоєння високого рівня ризику (п. 12 додатку 1 до Положення № 65).

Банк самостійно визначає види необхідних до вжиття банком заходів та обсяг необхідної додаткової інформації для здійснення ПЗНП (п. 5 додатку 6 до Положення № 65).

Пунктом 6 додатку 6 до Положення № 65 передбачено, що банк повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин із клієнтом з метою визначення, чи є фінансові операції або дії клієнта підозрілими, у разі виявлення фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: 1) є складними фінансовими операціями; 2) є незвично великими фінансовими операціями; 3) проведені в незвичний спосіб; 4) не мають очевидної економічної чи законної мети; 5) не відповідають інформації щодо запланованої клієнтом діяльності з використанням послуг банку, отриманої банком від клієнта під час установлення мети та характеру ділових відносин із ним.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі:

- неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією;

- наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною (ч. 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ).

Банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною 6 статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо: 1) клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів; 2) клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями-оболонками (п. 61 розділу IV Положення № 65).

Неприйнятно високий ризик - це максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу (п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ).

У разі встановлення для клієнта (групи клієнтів) неприйнятно високого ризику, банк у порядку ст. 15 Закону про ПВК/ФТ зобов`язаний відмовитись від договірних відносин з таким (такими) клієнтом (-ами).

Водночас, відповідно до п. 33 ч. 5 Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107 (далі - Положення № 107), прийнятний рівень ризиків ВК/ФТ - ризик, який є керованим, підконтрольним установі, не може спричинити підвищення юридичного ризику та ризику репутації, а також погіршення фінансових результатів діяльності установи чи завдати шкоди її кредиторам і клієнтам.

Згідно з п. 42 ч. 5 Положення № 107 ризик репутації - наявний або потенційний ризик для надходжень і капіталу, який виникає через несприятливе сприйняття іміджу установи клієнтами, контрагентами, потенційними інвесторами або органами нагляду., який впливає на спроможність установи встановлювати нові відносини з контрагентами, надавати нові послуги або підтримувати наявні відносини та може призвести установу (або її керівників) до фінансових втрат або зменшення клієнтської бази, притягнення до адміністративної, цивільної або кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 46 ст. 1 Закону підозра - припущення, що ґрунтується на результатах аналізу наявної інформації та може свідчити про те, що фінансова операція або її учасники, їх діяльність чи походження активів пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, або із вчиненням іншого кримінального правопорушення або діяння, за яке передбачені міжнародні санкції.

Згідно з п. 6 додатку 19 до Положення № 65 критеріями ризику, що зумовлені репутацією клієнта або КБВ клієнта, зокрема, є наявна негативна інформація в офіційних та/або публічних джерелах про клієнта або його КБВ, що свідчить про можливий зв`язок із тероризмом або іншою кримінальною/незаконною діяльністю.

Критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення затвердженні наказом Міністерством фінансів України № 465 від 28.12.2022.

Розділом II цього наказу передбачено, що критерії ризику за типом клієнта - критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, що безпосередньо притаманні клієнту СПФМ, організаційно-правовій формі клієнта, структурі власності клієнта, діловій, професійній чи особистій діяльності клієнта та його кінцевому бенефіціарному власнику.

Відповідно до п. 32 розділу II наказу СПФМ мають враховувати такі значення критеріїв ризику за типом клієнта під час оцінки ризиків з урахуванням ризик-орієнтованого підходу, а саме клієнт має такі репутаційні ознаки:

наявна негативна інформація про нього або його КБВ в офіційних документах, офіційних та/або інших джерелах, що свідчить про його можливий зв`язок з організованими злочинними групами та/або злочинними організаціями;

пропагує та підтримує дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, та діяльність із дискредитації конституційного ладу України, заохочення до військових дій російської федерації на території України.

Зважаючи на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що право банку відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є абсолютним, а умовним, таким, що залежить від настання певних визначених Законом обставин, тобто лише за умови встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/21320/17, від 29.04.2020 у справі № 910/3245/19, від 28.02.2023 у справі № 910/10855/21.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідачем не було надано будь-яких документів, зокрема рішення банку, які б підтверджували існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику.

Відповідач зазначає про те, що відповідні докази були надані ним до відзиву на позовну заяву, який безпідставно не було прийнято судом до розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.08.2024.

Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, подати до суду відзив на позовну заяву.

Вищевказану ухвалу було отримано відповідачем в системі «Електронний суд» 15.07.2024 о 19:30 год., що підтверджується Повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

З огляду на обставини доставки ухвали суду та встановлений судом строк кінцевою датою надання відповідачем відзиву на позовну заяву є 31.07.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Водночас, 01.08.2024, тобто з пропуском встановленого строку, в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про продовження строку на надання відзиву на позовну заяву по справі № 910/8230/24, яке мотивовано тим, що оскільки позивач обслуговувався у відділенні №193/10 Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», супроводження даної справи було передано начальнику юридичного відділу Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк». Вказану справу було передано в роботу відповідальному представнику 22.07.2024, після чого ним був поданий запит до відповідного Департаменту комплаєнс, відповідального за прийняття рішень про відмову у підтриманні ділових відносин, з проханням надати копії документів, необхідних для розгляду даної справи. Однак через велику завантаженість станом на дату подачі клопотання вказані документи не передані в повному обсязі.

28.08.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив поновити строк на подання та прийняти даний відзив на позовну заяву до справи, посилаючись на те, що Департамент, відповідальний за прийняття рішень про відмову у підтриманні ділових відносин, передав документи в повному обсязі лише 19.08.2024. У зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану по всій території України, представник АБ «Укргазбанк», який має відповідні повноваження та відповідальний за ведення даної справи, перейшов на дистанційний спосіб роботи, проте за адресою віддаленого робочого місця представника відповідача систематично припинялося надання послуг з розподілу електричної енергії, що об`єктивно збільшило час на підготовку відзиву по даній справі.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вже зазначено вище, встановлений відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився 31.07.2024, клопотання про його продовження подане відповідачем 01.08.2024, а про його поновлення - 28.08.2024, тобто після закінчення цього строку, відповідно, враховуючи приписи ч. 2 ст. 119 ГПК України, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

При цьому, відповідачем не було надано суду першої інстанції жодних звернень, запитів, відповідей на них тощо, з яких би вбачалась необхідність витребування документів для розгляду даної справи. Отже відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу був необхідний час для написання відзиву на позовну заяву.

Також відповідачем не наведено обґрунтувань подачі відзиву на позовну заяву саме 28.08.2024. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували отримання відповідачем необхідних для подачі відзиву документів у період з 01.08.2024 по 28.08.2024.

При цьому, наявність у країні військового стану не є безумовною підставою для продовження/поновлення процесуальних строків, без належного обґрунтування та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю подати процесуальний документ вчасно та введенням військового стану.

А тому є вірним висновок суду першої інстанції про неповажність наведених відповідачем причин неможливості подачі відзиву на позов у встановлений судом строк.

Водночас, у суді апеляційної інстанції відповідачем було подано клопотання про долучення доказів, а саме обґрунтованого висновку, рішення банку інших документів, на підставі яких позивачу було встановлено неприйнятно високий ризик.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Згідно частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Згідно з статтею 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року).

З огляду на те, що докази на підтвердження доводів про встановлення позивачу неприйнятно високого ризику за результатами внутрішньої перевірки були додані до відзиву на позовну заяву, який судом першої інстанції прийнято не було, враховуючи доводи апеляційної скарги стосовно не дослідження судом першої інстанції неприйнято високого ризику фінансових операцій позивача, задля забезпечення сторонам рівних прав під час судового розгляду для надання своїх пояснень та заперечень, колегія суддів вважає за доцільне прийняти до розгляду подані разом із клопотанням від 21.02.2025 нові докази та розглядати справу по суті із їх врахуванням.

Як стверджує відповідач, банком були здійснені заходи з перевірки ТОВ «Весела Качка» зокрема, після надходження до Банку 17.04.2024 листа Кіровоградської обласної прокуратури № 06/19948, в якому зазначено про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 27.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 212 КК України, фігурантом якого є ТОВ «Синтон Трейд», Банком були здійснені заходи з належної перевірки ТОВ «Синтон Трейд».

Як вбачається з наданого висновку щодо підозрілих фінансових операцій ТОВ ««Синтон Трейд» наведені наступні індикатори підозрілості фінансових операцій, а саме:

- контрагентами Клієнта є особи, стосовно яких у банку є негативна інформація [зокрема, ФГ «СЛОБОЖАНСЬКИЙ АГРОСОЮЗ» (код за ), якому банк відмовив у підтриманні ділових відносин у зв`язку з присвоєнням неприйнятно високого ризику ВК/ФТ];

- по рахунку клієнта сплачено в незначному розмірі обов`язкових платежів, які притаманні звичайній господарській діяльності;

- наявна негативна інформація в офіційних джерелах про Клієнта: до Банку надійшов лист від Кіровоградської обласної прокуратури, в якому зазначено про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 27.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України;

- зняття великих сум готівки.

Внаслідок чого, відповідач 03.05.2024 на підставі абзацу 3 частини 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ відмовився від підтримання ділових відносин з:

ТОВ «Синтон Трейд» шляхом їх розірвання у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику (діяльність Клієнта є підозрілою);

ОСОБА_1 шляхом їх розірвання у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику (є керівником і засновником ТОВ «Синтон Трейд», якому відмовлено у підтриманні ділових відносин);

ТОВ «Весела Качка» шляхом їх розірвання у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику (керівником (у березні 2024 року) і засновником є ОСОБА_1 , якій відмовлено у підтриманні ділових відносин).

Водночас, відповідні висновки та документи, надані відповідачем, які на його думку підтверджують встановлення позивачу неприйнятно високого ризику фінансових операцій, стосуються виключно ТОВ «Синтон Трейд».

З наданих відповідачем документів підтверджується дослідження лише фінансової діяльності ТОВ «Синтон Трейд».

Водночас, у відповідних документах відсутні відомості про те, що стосовно ТОВ «Весела Качка» банком проводився моніторинг його фінансової діяльності, за результатом чого було встановлено підозрілість фінансових операцій позивача, як це передбачено пунктом 6 додатку 6 до Положення № 65

Так, приймаючи рішення про розірвання ділових відносин з ТОВ «Весела Качка» у зв`язку із встановленням неприйнятно високого рівня ризику, у висновку відповідача відсутні будь-які відомості стосовно оцінки індикаторів фінансових операцій/критеріїв ризику ВК/ФТ саме стосовно позивача.

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази проведеної перевірки саме стосовно позивача, за результатами яких відповідачем було встановлено підозрілість фінансових операцій останнього.

Доводи відповідача про пов`язаність ТОВ «Синтон Трейд» та ТОВ «Весела Качка» кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_1 , що, на думку відповідача, є підставою для встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин колегія суддів відхиляє, оскільки згідно п. 61 розділу IV Положення № 65 такою підставою може бути лише клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача були обґрунтовані підозри на здійснення позивачем чи його кінцевим бенефіціарним власником операцій ВК/ФТ, інших злочинів.

Із наданих відповідачем запитів Кіровоградської обласної прокуратури та Бюро економічної безпеки вбачається, що вони не стосувались ні ТОВ «Весела Качка», ні ОСОБА_1 .

При цьому сам лише факт порушення кримінального провадження не є безумовною підставою для встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин з позивачем. Більш того в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності обвинувального вироку суду стосовно цієї особи, тоді як згідно зі статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судом.

Більше того, як вбачається із наданого висновку щодо діяльності ТОВ «Синтон Трейд», відповідачем визначено рівень ризику на дату складання - середній, а не високий, який може слугувати підставою для односторонньої відмови від ділових відносин на підставі абзацу 3 частини 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ.

А тому, дослідивши надані відповідачем докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав будь-яких належних, допустимих та вірогідних доказів на підтвердження наявності правових підстав для одностороннього розірвання договору банківського рахунку у зв`язку із встановленням позивачу неприйнятно високого ризику ділових відносин.

Згідно із частинами першою та третьою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Частиною 5 статті 202 ЦК України визначено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Виходячи з наведеного, оформлене у визначеному відповідним договором порядку волевиявлення однієї із сторін на дострокове припинення його дії за своїми наслідками є одностороннім правочином про розірвання відповідного договору, а відтак, при його вчиненні мають бути дотриманні встановлені законодавством вимоги, необхідні для чинності такого правочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено обставини незаконного визначення банком відповідного рівня ризику позивача, що стало підставою для одностороннього правочину з розірвання договору банківського рахунку, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовну вимогу про визнання такого правочину недійсним.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/8230/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/8230/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2024 у справі № 910/8230/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/8230/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 14.04.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко