ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/178/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання В.О. Ващенко

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Шершова Костянтина Миколайовича про стягнення заборгованості в загальному розмірі 230174,38 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Шершова Костянтина Миколайовича про стягнення заборгованості в загальному розмірі 230174,38 грн., в т.ч. 53000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 169224,38 грн. - заборгованість за процентами, 7950,00 - заборгованість за комісією. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Як вказує позивач, 26 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та фізичною особою - підприємцем Шершовим Костянтином Миколайовичем укладено кредитний договір № 478834-КС-001 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг?, а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію?.

Відповідно до п. 1 кредитного договору від 26.10.2023 року кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 53000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Строк кредиту: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14961316, фіксована. Комісія за надання кредиту: 7950,00 грн. Термін дії договору до 11.04.2024 року.

Пунктом 2 кредитного договору від 26.10.2023 року визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Пунктом 2.1 кредитного договору від 26.10.2023 року визначено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 договору.

В п. 2.2 кредитного договору від 26.10.2023 року сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору.

Пунктом 3 кредитного договору від 26.10.2023 року встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

За ствердженнями позивача, ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 53000,00 грн., що підтверджується довідками та квитанціями ТОВ "ФК "Елаєнс?. При цьому позивач додає, що наявність правовідносин між позивачем та ТОВ "ФК "Елаєнс? щодо надання послуги з переказу грошових коштів підтверджується договором про надання послуг з переказу грошових коштів № 41084239_14/12/17, укладений між ТОВ "Бізнес Позика? та ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс?.

В той же час, як вказує позивач, відповідач всупереч умовам кредитного договору та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного кодексу України свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, жодних платежів на погашення своїх зобов`язань за кредитним договором не здійснював. Відтак, за ствердженнями позивача, станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 230174,38 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 53000,00 грн.; заборгованість за процентами - 169224,38 грн.; заборгованість за комісією - 7950,00 грн. Наразі позивач зауважує, що проценти нараховувалися по 11.04.2024 року включно, жодних штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору відповідачу не нараховувалося. Так, позивач додає, що розділом 5 Правил визначено порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту.

Також позивач зазначає, що 10.01.2025 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Шершова Костянтина Миколайовича. Разом з тим, як зауважує позивач, договір про надання кредиту № 478834-КС-001 від 26.10.2023 року укладено між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем. За ствердженнями позивача, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, є всі підстави вважати, що даний спір належить до господарської юрисдикції. Аналогічні висновки, як вказує позивач, містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 127/23144/18 та в п. 73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі № 338/180/17.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач звернувся до суду з клопотанням щодо витребування доказів, а саме: витребувати в Акціонерного товариства "Акцент Банк" (, місце знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11), наступну інформацію, що містить банківську таємницю:

- чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Шершову Костянтинові Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_2 );

- інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року включно.

Також у прохальній частині позовної заяві ТОВ "Бізнес Позика" просить суд забезпечити можливість участі уповноваженого представника ТОВ "Бізнес Позика" - Глуховецького Олександра Степановича у всіх судових засіданнях у судовій справі за позовом ТОВ "Бізнес Позика" до Шершова К.М. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/178/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.02.2025 р. о 10:30 год. Також вказаною ухвалою суду задоволено клопотання ТОВ "Бізнес Позика" та витребувано у Акціонерного товариства "Акцент Банк" наступну інформацію: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Шершову Костянтинові Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року включно. Також вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про участь представника позивача у судовому засіданні по справі № 916/178/25, яке призначене на 27.02.2025 р. о 10:30 год., та в усіх наступних засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

12.02.2025 від Акціонерного товариства "Акцент Банк" до господарського суду надійшла заява (вх. № 4870/25), у якій товариство надіє відповідь на запитувану інформацію щодо руху коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.02.2025 року відкладено розгляд справи № 916/178/25 на 18 березня 2025 р. о 12:00 год. з огляду на неявку у судове засідання представника відповідача та неможливість з`ясування заперечень відповідача на позов з огляду на відсутність відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 року повторно витребувано у Акціонерного товариства "Акцент Банк" у читабельному вигляді із застосуванням передбаченого законодавством розміру шрифту (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; ) наступну інформацію: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Шершову Костянтинові Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року включно.

Так, 31.03.2025 від АТ "Акцент Банк" до господарського суду надійшла заява (вх. № 10244/25), в якій товариством на запит суду надано відповідну інформацію щодо руху коштів за період з 26.10.2023 по 27.10.2023 за банківською карткою Шершова К.М.

Відповідно до частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

В силу ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Аналогічні за змістом висновки щодо критеріїв розмежування судової юрисдикції наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі N 905/2260/17, від 21.08.2019 у справі N 922/4239/16, від 25.02.2020 у справі N 916/385/19, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 646/6644/17 (провадження N 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Таким чином, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 214/4137/17).

При цьому визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору (п. 4.13 ухвали Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/5179/20).

Так, кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 Цивільного кодексу України, де зазначено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тому підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 920/50/19, постанови Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 916/2437/17, від 03.02.2021 у справі № 902/655/19, від 01.06.2021 у справі № 910/15940/20, від 07.09.2021 у справі № 918/139/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи.

Таким чином, вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські.

Так, у даній справі господарським судом встановлено, що на момент укладення відповідачем спірного договору останній згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, незважаючи на припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Шершова Костянтина Миколайовича.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за адресою, зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі (відповідь № 1054121 від 22.01.2025). Проте, надіслані судом копії ухвал суду про відкриття провадження у справі від 27.01.2024 р., про відкладення розгляду справи від 27.02.2025 р., про витребування доказів та відкладення судового засідання від 18.03.2025 р. повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою". Також вказані ухвали були надіслані на електронну адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві та у договорі про надання кредиту: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа за вих. № 916/178/25/4409/25 від 27.01.2025 р., вих. № 916/178/25/13509/25 від 27.02.2025 р., вих. № 916/178/25/19950/25 від 18.03.2025 р.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також згідно з ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвал суду господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті Cудової влади України, про що свідчать наявні в матеріалах справи оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

26.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець) та фізичною особою - підприємцем Шершовим Костянтином Миколайовичем (позичальник) укладено договір про надання кредиту № 478834-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію?.

Відповідно до п. 1 договору від 26.10.2023 року кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 53000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Сторонами у п. 1 також погоджено наступне: тип кредиту: кредит; строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка - в день 2,00000000 (фіксована); знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14961316, фіксована; комісія за надання кредиту - 7950,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 53000,00 грн.; термін дії договору - до 11.04.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 137760,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до п. 2 договору від 26.10.2023 року протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 1 договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 договору, і розраховується в порядку, описаному нижче.

Пунктом 2.1 договору від 26.10.2023 року визначено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонам графіку платежів, що наведений у п. 3 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 договору.

У п. 2.2 договору від 26.10.2023 року зазначено, що у разі якщо погашення кредиту не здійснюється згідно погодженого сторонам графіку платежів, що наведений у п. 3 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту , та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що сказаний в п. 3 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.

Пунктом 3 договору від 26.10.2023 року сторони на момент укладення договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка:

№ платежуДатаЗалишок по основній сумі кредитуПроценти за користування кредитом (1)Проценти за користування кредитом (2)Комісія за надання кредиту (3)Загальний платіж (1+2+3)
109.11.202353000,009139,35 2340,6511480,00
223.11.2023 53000,00 8530,06 2949,94 11480,00
307.12.2023 53000,00 8530,06290,532659,41 11480,00
421.12.2023 52709,47 8483,442996,56 11480,00
504.01.2024 49712,91 8001,143478,86 11480,00
618.01.2024 46234,05 7441,144038,86 11480,00
701.02.2024 42195,19 6791,124688,88 11480,00
815.02.2024 37506,31 6036,525443,48 11480,00
929.02.2024 32062,83 5160,406319,60 11480,00
1014.03.2024 25743,23 4143,307336,70 11480,00
1128.03.2024 18406,53 2962,408517,60 11480,00
1211.04.2024 9888,93 1591,079888,93 11480,00
Усього 76810,0053000,007950,00 137760,00
Згідно з п. 4 договору від 26.10.2023 року у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом 5 Правил.

У відповідності до п. 5 договору від 26.10.2023 року позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (пункт 8 договору від 26.10.2023 року).

Згідно з п. 9 договору від 26.10.2023 року останній може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами.

Відповідно до п. 14 договору від 26.10.2023 року інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Наприкінці кредитного договору у пункті 16 "Юридична адреса та реквізити сторін" щодо відомостей про позичальника ФОП Шершова К.М. зазначено про його підписання 26.10.2023 о 03:25:18 електронним підписом одноразовим ідентифікатором "UA-2384".

До матеріалів справи позивачем долучено візуальну форму послідовності дій відповідача при укладенні з позивачем кредитного договору, яка свідчить про те, що 26.10.2023 були вчинені такі послідовні дії:

- 26.10.2023 о 02:54:55 - ФОП Шершов Костянтин Миколайович, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет;

- 26.10.2023 о 02:54:56 - ТОВ "Бізнес Позика? здійснило перевірку теперішнього статусу клієнта;

- 26.10.2023 о 03:24:31 - клієнт надав всю необхідну інформацію для формування ТОВ належної пропозиції клієнту;

- 26.10.2023 о 03:24:33 - клієнту на номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-5763 для підписання інформаційного повідомлення, про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних;

- 26.10.2023 о 03:24:46 - клієнту підписав одноразовим ідентифікатором UA-5763 інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних;

- 26.10.2023 о 03:24:52 - ТОВ направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови договору;

- 26.10.2023 о 03:25:00 - відправлення в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразового ідентифікатора UA-2384;

- 26.10.2023 о 03:25:05 - клієнт ознайомився з офертою ТОВ та приймає її умови;

- 26.10.2023 о 03:25:18 - акцептування клієнтом умов клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-2384 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, та надсилаються іншій стороні цього договору)

- 26.10.2023 о 03:25:19 - підписання договору кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи товариства. Електронний Договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію?;

- 26.10.2023 о 03:25:28 - після укладення договору, товариство направило(розмістило) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа;

- 26.10.2023 о 03:25:30 - договір, додатки до нього та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку;

- 26.10.2023 о 03:25:33 - розміщення в особистому кабінеті клієнта підписаного договору та додатків до нього, Правил кредитування в цілодобовому онлайн доступі.

В матеріалах справи також наявна анкета клієнта ФОП Шершова К.М., яка містить інформацію щодо РНОКПП, дати народження, документа, що посвідчує особу, виду підприємницької діяльності, номер телефону, електронну пошту та інше.

Також в матеріалах справи наявні Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ "Бізнес Позика?, затверджені наказом директора ТОВ "Бізнес Позика? від 27.06.2022 №13-ОД, якими визначені загальні положення (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладання договору (розділ 3), права та обов`язки сторін договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), реструктуризація (продовження) договору та програма лояльності (розділ 6), відповідальність сторін (розділ 7), порядок внесення змін до договору (розділ 8), порядок вирішення спорів (розділ 9), порядок доступу до договорів та іншої інформації (розділ 10), захист персональних даних (розділ 11), взаємодія із заявниками/позичальниками та іншими особами при врегулюванні заборгованості (розділ 12), заключні положення (розділ 13).

Відповідно до п. 3.1.1. Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п. 3.1.3 Правил).

Пунктами 3.1.5., 3.1.6. Правил передбачено, що позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, у момент укладення договору. Договір про надання кредиту, укладений в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з п. 4.4.4. Правил, укладаючи договір (додаткову угоду, позичальник підтверджує таке, зокрема, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в пункту 4.3.1.2 Правил, буде надано позичальником кредитодавцю, належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Положеннями п. 5.1. Правил визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором (додатковою угодою).

Відповідно до п. 5.2. Правил обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту , станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено Графіком платежів (п. 5.3. Правил).

Пунктом 5.5. Правил встановлено, що заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

Пунктом 7.1. Правил закріплено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів законодавства України.

Положеннями п. 7.2. Правил передбачено, що порушенням умов договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору та/або додатковою угодою. У разі порушення позичальником порядку повернення кредиту, визначеного графіком платежів, кредитодавець нараховує штраф в порядку та у розмірі, передбачених договором (додатковою угодою).

В силу частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Так, укладений між сторонами по справі кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона), у тому числі кредитор, має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, ч. 1 ст. 174 ГК України зазначає, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з ч. 1-3 ст. 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Комерційне електронне повідомлення може надсилатися особі без її згоди лише за умови, що вона може відмовитися від подальшого отримання таких повідомлень.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Також приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З урахуванням наведеного, факт укладення кредитного договору № 478834-КС-001 від 26.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та фізичною особою-підприємцем Шершовим Костянтином Миколайовичем підтверджується підписанням такого договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2384, що був направлений останньому через телекомунікаційну систему смс-повідомленням на його номер телефону, який зазначений позичальником в анкеті особистого кабінету та відповідає наведеним положенням Закону України "Про електронну комерцію?.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

На виконання умов кредитного договору ТОВ "Бізнес Позика" перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти в загальній сумі 53000,00 грн., що підтверджується квитанціями № 673027702 від 26.10.2023 на суму 25000,00 грн., № 673027710 від 26.10.2023 на суму 25000,00 грн. та № 673027716 від 26.10.2023 на суму 3000,00 грн., в призначенні платежу яких зазначено: "Перерах. коштів Шершов К.М. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. № 478834-КС-001 від 26.10.2023 без ПДВ".

При цьому відповідно до наданої на запит суду АТ "Акцент Банк" інформації, а саме рух коштів за період з 26.10.2023 року по 27.10.2023 року по банківській картці НОМЕР_1 , яка належить Шершову Костянтину Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_2 ) вбачається, що на рахунок відповідача перераховані грошові кошти, зокрема, у загальному розмірі 53000,00 грн. трьома платежами (25000,00 грн. - 26.10.2023, 25000,00 грн. - 26.10.2023 та 3000,00 грн - 26.10.2023).

Між тим в матеріалах справи наявні наступні довідки: № 673027702 від 19.07.2024 р., видана ТОВ "ФК Елаєнс? ТОВ "Бізнес Позика? на підтвердження проведення 26.10.2023 року платежу із призначенням: перерахування коштів Шершов К.М. ІПН НОМЕР_2 згідно до кредитного договору № 478834-КС-001 від 26.10.2023 без ПДВ, сума платежу: 25000,00 грн., валюта платежу: UA, номер карти: 726579; № 673027710 від 19.07.2024 р., видана ТОВ "ФК Елаєнс? ТОВ "Бізнес Позика? на підтвердження проведення 26.10.2023 року платежу із призначенням: перерахування коштів Шершов К.М. ІПН НОМЕР_2 згідно до кредитного договору № 478834-КС-001 від 26.10.2023 без ПДВ, сума платежу: 25000,00 грн., валюта платежу: UA, номер карти: 726579; № 673027716 від 19.07.2024 р., видана ТОВ "ФК Елаєнс? ТОВ "Бізнес Позика? на підтвердження проведення 26.10.2023 року платежу із призначенням: перерахування коштів Шершов К.М. ІПН НОМЕР_2 згідно до кредитного договору № 478834-КС-001 від 26.10.2023 без ПДВ, сума платежу: 3000,00 грн., валюта платежу: UA, номер карти: НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс? (фінансова компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика? (організація) укладено договір № 41084239_14/12/17 про надання послугу з переказу грошових коштів (переказ на карту) від 14.12.2017 р., відповідно до п. 1.1 якого фінансова компанія бере на себе зобов`язання надавати організації послугу "Переказ на картку", що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компаній грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем "VISA" та "MASTERCARD", переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації, на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки клієнтів відповідно до правил МПС. Види платіжних карток, на якій можливо здійснити переказ, а також розмір винагороди фінансової компанії за надання послуги "Переказ на картку" визначається додатком № 1.

Пунктом 2.2 договору від 14.12.2017 року передбачено, що фінансова компанія зобов`язується, зокрема: ТОВ "ФК "Елаєнс? зобов`язується за допомогою програмно-технічного комплексу цілодобово, в режимі реального часу приймати до виконання розпорядження ТОВ "Бізнес Позика? та своєчасно здійснювати операції переказів на картки відповідно до чинного законодавства України та правил МПС (п.п. 2.2.1); на підставі електронних розпоряджень, отриманих від ТОВ "Бізнес Позика?, переказувати отриманні від ТОВ "Бізнес Позика? грошові кошти на користь клієнтів у строки, визначені договорами з учасниками міжнародної платіжної системи та з урахуванням встановлених законодавством строків для здійснення міжбанківських переказів (п.п. 2.2.4).

Відтак, наявність правовідносин між позивачем та ТОВ "ФК "Елаєнс? щодо надання послуги з переказу грошових коштів підтверджується договором про надання послуг з переказу грошових коштів № 41084239_14/12/17, укладеним між ТОВ "Бізнес Позика? та ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс?.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у відповідача заперечень з приводу отримання кредитних коштів в розмірі 53000,00 грн на підставі укладеного з позивачем договору.

Разом з тим відповідач, як позичальник, користувався кредитом не дотримуючись умов договору, не здійснив жодного платежу на погашення зобов`язань та відповідно не погасив як суму кредиту, так і нараховані позивачем проценти, у зв`язку з чим у відповідача станом на 21.01.2024, рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 53000,00 грн., заборгованість за процентами в сумі 169224,38 грн. та заборгованість за комісією в сумі 7950,00 грн. При цьому розрахунок процентів позивачем здійснено в межах строку дії договору кредиту, а саме по 11.04.2024 року включно.

За змістом ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, з огляду на вказані положення договору банком за весь період нараховувались відсотки за користування кредитом.

Так, неповернення позичальником отриманих кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором та несплата нарахованих процентів за користування кредитними коштами є порушенням умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд погоджується з обґрунтованістю вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості по кредиту, нарахованим відсоткам.

Враховуючи викладене, судом перевірено здійснений позивачем розрахунок нарахувань відсотків за користування кредитом на суму боргу 53000,0 грн. за період з 26.10.2023 р. по 11.04.2024 р. та встановлено, що вказаний розрахунок відсотків за користування кредитом є вірним, при цьому такий розрахунок відповідачем не оспорено.

При цьому ТОВ "Бізнес Позика? до Шершовим К.М. у п. 1 договору від 26.10.2023 року погоджено, зокрема, комісію за надання кредиту - 7950,00 грн.

Разом з тим слід зазначити, що заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості відповідач не спростував, докази її погашення в матеріалах справи відсутні. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання кредиту № 478834-КС-001 від 29.03.2021 р., що складає згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості - 53000,00 грн. по кредиту, 169224,38 грн. по нарахованим відсоткам за користування кредитом та 7950,00 грн. по комісії.

Отже, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ "Бізнес Позика? до Шершова Костянтина Миколайовича позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 53000,00 грн., заборгованості по процентам у розмірі 169224,88 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 7950,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача у розмірі 2762,10 грн. (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Щодо заяви позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7980,00 грн. суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

В ч.ч. 4-7 ст. 129 ГПК України передбачено інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наразі на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2024 р., акту № Р--01/25 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.01.2025 р., рахунку-фактури № Р-00000188 від 20.01.2025 р., платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 3631 від 20.01.2025 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ТР № 000217 від 31.08.2017 р.

Як вбачається зі змісту договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2024 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс? (клієнт), в особі керуючого партнера - адвоката Глуховецького Олександра Степановича ( виконавець), відповідно до умов п. 1.1 якого предметом даного договору є надання правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору від 01.10.2024 р. адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, без обмежень здійснювати представництво інтересів клієнта та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити виконавцю гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (на умовах окремих правочинів до цього договору).

В п. 2.1 договору від 01.10.2024 р. визначено, що адвокатське об`єднання на підставі звернення (в тому числі за його окремим усним або письмовим замовленням (дорученням)) клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги:

- 2.1.1 Без обмежень здійснювати захист та представництво інтересів клієнта, що полягають в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів під час здійснення цивільного, адміністративного, господарського судочинства, кримінального провадження, виконання рішень судів, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

- 2.1.1.1 Без обмежень вести справи (представляти інтереси) в усіх судах, які входять до системи судоустрою України, та користуватися всіма процесуальними правами клієнта як сторони (учасника) справи (провадження) відповідно до положень процесуального законодавства України, в тому числі, але не виключно: ознайомлюватися з матеріалами справи, в яких стороною (учасником) є/був клієнт (у тому числі з такими, по яких припинено, закінчено провадження), робити з них витяги, копії/фотокопії, одержувати копії судових рішень; брати участь в судових засіданнях, підписувати та подавати заяви по суті справи, скарги, клопотання, пояснення, заперечення, інші документи, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, подавати заяви, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших учасників судового процесу, знайомитись з технічним записом та журналом судового засідання, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; змінювати підставу або предмет позову, збільшувати розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, визнати позов повністю або частково, закінчити справу мировою угодою, оскаржувати судові рішення, постанови, ухвали (підписувати апеляційні, касаційні скарги, заяви про перегляд рішень, ухвал, постанов за нововиявленими та винятковими обставинами тощо), отримувати виконавчі документи, подавати/пред`являти виконавчі документи до примусового виконання/стягнення, подавати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку виконавчого документу до виконання.

- 2.1.1.2 Надавати інші види правової допомоги щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, адвокатських запитів, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Вести листування (в т.ч. надавати відповіді на запити третіх осіб) від імені та/або в інтересах клієнта (за його усним або письмовим замовленням).

- 2.1.1.3 Надавати інші послуги, що надаються адвокатами, та передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 4.4, 4.5, 4.6 договору від 01.10.2024 р. за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (ціна) - гонорар (винагорода). Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, а сума гонорару (винагороди) - узгодженою, якщо акт про надання правової допомоги підписаний обома сторонами. В акті, який підписаний сторонами, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість (ціну) правової допомоги - гонорару (винагороди). В цьому випадку Сторони керуються умовами акта.

Відповідно до п. 7.1 договору від 01.10.2024 р. останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2027 року.

Із матеріалів справи вбачається, що Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс" виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" рахунок-фактура № Р-00000188 від 20.01.2025 р. на суму 9780,00 грн. Вказаний рахунок оплачений ТОВ "Бізнес Позика", про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 363 від 20.01.2025 р.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт № Р--01/25 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.01.2025 р., із якого вбачається, що виконавцем проведені наступні роботи (надані наступні послуги), а замовником прийняті в повному обсязі: надання правової допомоги згідно розділу 2 договору про надання правової допомоги від 01.10.2024, а саме за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з Шершова К.М. - 9780,00 грн.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2024 р., акту № Р--01/25 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.01.2025 р., рахунку-фактури № Р-00000188 від 20.01.2025 р., платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 3631 від 20.01.2025 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ТР № 000217 від 31.08.2017 р. підтверджують понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 9780,00 грн.

Між тим в ч. 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Між тим відповідачем не заявлялись клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, з огляду на що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Шершова Костянтина Миколайовича про стягнення заборгованості в загальному розмірі 230174,38 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Шершова Костянтина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 оф. 41; ) загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 230174/двісті тридцять тисяч сто сімдесят чотири/грн. 38 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 53000/п`ятдесят три тисячі/грн. 00 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 169224/сто шістдесят дев`ять тисяч двісті двадцять чотири/грн. 38 коп.; заборгованість за комісією у сумі 7950/сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят/грн. 00 коп.; судовий збір у розмірі 2762/дві тисячі сімсот шістдесят дві/грн.10 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 9780/дев`ять тисяч сімсот вісімдесят/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 11 квітня 2025 р.

Суддя В.С. Петров