09.04.2025Справа № 910/9915/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9915/24
про витребування безпідставно набутого майна,
Представники учасників судового процесу:
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи 1: не з`явився
Від третьої особи 2: не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ", в якій просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" безпідставно набуте (отримане) майно, вартість якого разом становить 18 294 763,56 гривень з урахуванням ПДВ, а саме:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 у позові відмовлено повністю.

25.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9915/24, в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНЕСТ-СМЦ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 109 100,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9915/24 призначено на 09.04.2025.

08.04.2025 через підсистему «Електронний суд» позивачем подані заперечення.

09.04.2025 через підсистему «Електронний суд» відповідачем подано відповідь на заперечення.

Представники учасників судового процесу у засідання суду 09.04.2025 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9915/24, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" подано:

- копія договору про надання правничої допомоги №1463 від 21.08.2024 року;

- копія додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №1463 від 21.08.2024 року;

- копії актів надання послуг: №958 від 09.12.2024 року; №658 від 21.08.2024 року; №889 від 07.11.2024 року; №966 від 28.10.2024 року; №965 від 11.10.2024 року; №810 від 18.09.2024 року; №747 від 10.09.2024 року; №657 від 02.09.2024 року; №967 від 23.10.2024 року; №22 від 22.01.2025 року; №47 від 05.02.2025 року; №102 від 06.03.2025 року; №140 від 19.03.2025 року; №141 від 19.03.2025 року;

- копії рахунків на оплату: №863 від 21.08.2024 року; №897 від 30.08.2024 року; №933 від 09.09.2024 року; №952 від 12.09.2024 року; №1052 від 10.10.2024 року; №1084 від 22.10.2024 року; №1085 від 22.10.2024 року; №1140 від 07.11.2024 року; №1247 від 09.12.2024 року; №31 від 22.01.2025 року; №72 від 05.02.2025 року; №152 від 06.03.2025 року; №192 від 19.03.2025 року та №190 від 19.03.2025 року;

- копії платіжних доручень: №10627 від 21.08.2024 року; №10646 від 02.09.2024 року; №10666 від 10.09.2024 року; №10682 від 18.09.2024 року; №10740 від 11.10.2024 року; №10764 від 23.10.2024 року; №10773 від 28.10.2024 року; №10807 від 08.11.2024 року; №10873 від 12.12.2024 року; №10928 від 23.01.2025 року; №10958 від 10.02.2025 року; №10985 від 06.03.2025 року; №10990 від 20.03.2025 року та №10991 від 20.03.2025 року.

Так, заявник зазначає, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги №1463 від 21.08.2024 року в рамках справи №910/9915/24 Адвокатським об`єднанням було надано ТОВ «ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ» правничу допомогу, а саме:

- підготовка відзиву на позовну заяву;

- аналіз та вивчення документів від 23.08.2024;

- підготовка заперечень на відповідь на відзив;

- участь у судовому засіданні (перша інстанція) від 11.09.2024;

- підготовка письмових пояснень до заяви позивача;

- підготовка письмових пояснень про долучені третьою стороною докази;

- підготовка адвокатського запиту;

- підготовка письмових пояснень на заяву ТОВ Метінвест-СМЦ від 15.10.2024;

- участь у судових засіданнях 16.10.2024, 09.12.2024, 22.01.2025, 05.02.2025, 05.03.2025, 19.03.2025;

- підготовка судових дебатів (письмово);

- підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, дослідивши наявні матеріалах справи акти наданих послуг, суд вважає за необхідне зазначити, що здійснення правового аналізу та вивчення документів від 23.08.2024, не є окремою правовою послугою, а є складовою в юридичній послузі «складання та подання відзиву до суду».

Більше того, така послуга, як «підготовка адвокатського запиту» не є обов`язковою, а тому представником відповідача безпідставно заявлено до стягнення 2 000,00 грн.

Також, судом враховано, що у постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд наголошує на тому, що складність справи не полягає в ціні позову, а у категорії спору, а також у затрачених часі та зусиллях.

Крім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, предметом позову, наданим адвокатом обсягом послуг, за відсутності відомостей про витрачений ним час на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

З огляду на усі вищевикладені обставини, господарський суд, керуючись внутрішнім переконанням, визнає, що співмірними та пропорційними є витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 32 000,00 грн, які і покладаються на позивача, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/19915/24 підлягає частковому задоволенню відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9915/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15 А, ідентифікаційний код: 32036829) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛИКИЙ ШОВКОВИЙ ШЛЯХ" (02160, Україна, місто Київ, проспект Соборності, будинок, 19, офіс, 212 А, ідентифікаційний код: 36602459) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) грн 00 коп.

3. У задоволенні заяви у решті суми витрат на правову допомогу відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Додаткове рішення складено 09.04.2025

Суддя І.О. Андреїшина