ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 915/1222/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 (суддя Семенчук Н. О.)

і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 (головуючий суддя Богацька Н. С., судді Аленін О. Ю., Принцевська Н. М.)

у справі № 915/1222/19

за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави

до 1) Миколаївської міської ради і 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дитячо-юнацький спортивно-оздоровчий комплекс,

про визнання незаконним рішення, визнання недійсними договорів оренди землі і повернення земельних ділянок,

(у судовому засіданні взяли участь: прокурор - Колодяжна А. В., представник відповідача-2 - Семенов І. В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Хронологія спору

1. У квітні 2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області (далі - прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради (далі - відповідач-1, Рада) і Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" (далі - відповідач-2, Товариство) про:

1) визнання незаконним та скасування пунктів 2, 2.2 розділу 1 рішення Ради від 27.06.2013 № 29/43, якими затверджено проєкт землеустрою та надано в оренду Товариству земельну ділянку площею 125113 кв.м, у тому числі: ділянку № 1 площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 (далі - ділянка № 1); ділянку № 2 площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 (далі - ділянка № 2) на пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу;

2) визнання недійсним укладеного між Радою і Товариством договору оренди землі від 14.11.2013 № 9730 щодо ділянки № 1, який зареєстровано 21.11.2013 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3549998;

3) визнання недійсним укладеного між Радою і Товариством договору оренди землі від 14.11.2013 № 9729 щодо ділянки № 2, який зареєстровано 21.11.2013 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис № 3538966;

4) повернення Товариством територіальній громаді міста Миколаєва в особі Ради ділянки № 1;

5) повернення Товариством територіальній громаді міста Миколаєва в особі Ради ділянки № 2.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні пункти рішення Ради від 27.06.2013 № 29/43, якими затверджено проєкт землеустрою та надано в оренду Товариству земельну ділянку загальною площею 125 113 кв.м, суперечать положенням чинного законодавства щодо правового режиму земель, а тому підлягають скасуванню. Як наслідок, на думку прокурора, укладені на їх підставі договори оренди також підлягають визнанню недійсними, а спірні земельні ділянки - поверненню у розпорядження територіальної громади.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

3. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 позов задоволено. З урахуванням ухвали суду першої інстанції про виправлення описки від 04.12.2019, стягнуто з Ради на користь прокуратури суму судового збору в розмірі 3 842,00 грн; стягнуто з Товариства на користь прокуратури суму судового збору в розмірі 424 936,60 грн.

4. Справа неодноразово розглядалася в судах апеляційної та касаційної інстанцій. Останньою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 залишено без змін. Здійснено поворот виконання додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 і розподіл судових витрат.

5. В частині визначення суми судового збору, яка підлягала сплаті за розгляд справи, суди виходили з того, що прокурором пред`явлено три вимоги немайнового характеру та дві майнові вимоги про повернення земельних ділянок №№1-2.

Касаційна скарга

6. Не погодившись із прийнятими рішеннями, Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій (з урахуванням зміненої редакції) просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині визначення розміру та розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

7. Скаржник наголошує, що предметом оскарження його касаційної скарги є питання розподілу та стягнення судового збору. Не погоджується з висновками судів про те, що за позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку з оренди судовий збір сплачується як за вимогу майнового характеру.

8. Посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.11.2021 у справі № 920/15/20, від 09.04.2021 у справі № 923/938/20, від 02.12.2020 у справі № 905/105/20 про те, що позовна вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку має немайновий характер.

9. Вказує на те, що внаслідок помилкової кваліфікації позовних вимог про повернення земельних ділянок №№1-2 з оренди як майнових прокурор і Товариство надлишково сплатили судовий збір за розгляд справи в усіх інстанціях.

10. Також, скаржник вказує на договірний характер правовідносин щодо оренди спірних земельних ділянок, а також на те, що застосований підхід щодо визначення ставки судового збору не відповідає принципу пропорційності господарського процесу. Вказує на відсутність висновку Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Позиція інших учасників справи

11. Прокурор подав відзив, у якому стверджує про те, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо розміру судового збору, який підлягає відшкодуванню прокуратурі за рахунок Товариства. Доводи касаційної скарги вважає безпідставними і необґрунтованими. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій

12. Згідно з частинами 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2).

13. Судові рішення у справі оскаржуються відповідачем-2 в частині визначення розміру та розподілу судових витрат з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України.

14. Як уже було наголошено вище, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 позов задоволено. Розподіленого судові витрати за наслідком розгляду трьох вимог немайнового характеру та двох майнових вимог, пред`явлених до кожного з відповідачів. Зокрема, стягнуто з Ради на користь прокуратури суму судового збору в розмірі 3 842,00 грн; стягнуто з Товариства на користь прокуратури суму судового збору в розмірі 424 936,60 грн.

15. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 апеляційну скаргу Товариства задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

16. Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 стягнуто з прокуратури на користь Товариства судові витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 643 168 грн.

17. Постановою Верховного Суду від 01.04.2021 касаційну скаргу прокурора задоволено частково, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18. За результатом нового апеляційного розгляду справи, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу Товариства задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено. У задоволенні заяви про поворот виконання додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відмовлено.

19. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.01.2022 касаційну скаргу прокурора задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

20. Останньою постановою апеляційного суду від 15.10.2024 апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 - без змін.

20.1. Стягнуто з Товариства на користь прокуратури 849 873,22 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020.

20.2. Стягнуто з Ради на користь прокуратури 7 684 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020.

20.3. Здійснено поворот виконання додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020.

20.4. Стягнуто з Товариства на користь прокуратури 643 168 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, стягнутих на підставі додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020.

20.5. Стягнуто з Товариства на користь прокуратури 849 873,22 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.

20.6. Стягнуто з Ради на користь прокуратури 7 684 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.

21. У касаційній скарзі Товариство, з посиланням на правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.11.2021 у справі № 920/15/20 та від 09.04.2021 у справі № 923/938/20, щодо немайнового характеру позовної вимоги про повернення земельної ділянки з оренди, вказує, зокрема, на те, що на нього протиправно покладено судові витрати прокурора зі сплати судового збору за подання позову та двох касаційних скарг у цій справі, а також ним надлишково сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, в частині вимог про повернення двох земельних ділянок, як за вимоги майнового характеру.

22. Скаржник вказує на те, що судовий збір у цій справі має бути перерахований з урахуванням наведених позицій Верховного Суду в частині вимог про повернення двох земельних ділянок враховуючи їх немайновий характер.

23. Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 22.11.2023 у справі № 922/1830/19 у схожій ситуації, подальша зміна судової практики Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо характеру позовної вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку не є підставою для повернення судового збору, сплаченого відповідно до закону та в розмірі, визначеному судом. Інше означало б перегляд ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.08.2020, яка набрала законної сили й обов`язкова для виконання.

24. Вказане є підставою для відмови в задоволенні вимог скаржника про перерахунок суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції від 21.09.2020, оскільки, як зазначено вище, подальша зміна судової практики не впливає на суму вже сплаченого судового збору.

25. Разом з тим, на момент подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021, відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20, позовна вимога прокурора про зобов`язання повернути земельну ділянку у даному випадку має немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належної орендодавцеві земельної ділянки), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна.

26. Звідси, судовий збір при поданні касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 за позовні вимоги про повернення двох земельних ділянок слід було обраховувати на підставі підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за ставкою судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру.

27. Ураховуючи, що на момент подання позову в цій справі (2019 рік) 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1 921 грн, судовий збір за подання касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції від 20.10.2021 в частині оскарження вимог про повернення двох земельних ділянок підлягав сплаті в розмірі 7 684 грн.

28. Вказане є підставою для часткового задоволення вимоги скаржника та зміни оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в частині стягнення з Товариства на користь прокуратури 849 873,22 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.

29. Сума судового збору покладена за результатом розгляду спору на відповідача-1, а також на відповідача-2 в частині немайнових вимог Товариством не оскаржується.

30. За таких обставин, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, частково знайшла своє підтвердження під час касаційного розгляду справи.

31. Стосовно доводів скаржника про відсутність висновку Верховного Суду про який йдеться у пункті 10 цієї постанови, колегія суддів зазначає, що з урахуванням викладеного в пунктах 23-24 цієї постанови, відсутні підстави для перерахунку сплаченого судового збору за вимоги про повернення земельних ділянок №1-2 за весь час розгляду справи, а тому відповідні доводи касаційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування судових рішень.

32. Доводи відзиву прокурора наведеного вище не спростовують.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

33. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

34. Відповідно до частини 1 статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

35. Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача-2, вважає, що її слід задовольнити частково, оскаржувану постанову апеляційного суду змінити в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021. В іншій оскаржуваній частині постанову суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у справі № 915/1222/19 змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац шостий резолютивної частини постанови в такій редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" на користь прокуратури Одеської області 11 526 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі № 915/1222/19".

3. В іншій оскаржуваній частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.11.2019 у справі № 915/1222/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил