ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2025 Справа № 914/718/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Карпатські мінеральні води, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСМАРТ СМ, с.Ставчани Львівської області,

про стягнення 1'248'056,42 заборговності,

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: В. Дьомін,

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

СУД ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області через систему Електронний суд надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Карпатські мінеральні води до Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСМАРТ СМ про стягнення 1'248'056,42 заборговності за договором поставки №320323/01-КП від 01.02.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.03.2025 року справу № 914/718/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою суду від 18.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.04.2025; суд встановив строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав.

01.04.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на п.6.6.2 договору поставки та додатку №6 до договору, зазначив підстави затримки у оплаті за товар.

08.04.2025 позивач подав відповідь на відзив.

11 квітня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 1'248'056,42 грн, які знаходяться на усіх розрахункових (поточних) банківських рахунках ТОВ ТРАНСМАРТ СМ. Заява обґрунтована тим, що відповідач свої зобов`язання за укладеним договором не виконує належним чином, після отримання претензії та звернення із позовною заявою не вживає заходів щодо погашення заборгованості, що є свідченням недобросовісної поведінки, як учасника господарського обороту. Вказане викликає у позивача обгрунтовані сумніви в реальних намірах відповідача щодо належного виконання своїх зобов`язань, оскільки існує ризик виведення коштів з метою уникнення відповідальності. Також заявник просить не застосовувати зустрічного забезпечення та зазначає, що накладення арешту на грошові кошти у вказаному розмірі не обмежить права відповідача на вільне розпоряджання грошовими коштами понад суму забезпечення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.04.2025 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Б. Яворському.

У підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Також просив задоволити заяву про забезпечення позову.

Відповідач участі повноважного представника у підготовче засідання не забезпечив.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову судом оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

За приписами п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за поставлений товар на загальну суму 1'248'056,42 згідно договору поставки №320323/01-КП від 01.02.2023. Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на розрахункові (поточні) рахунки відповідача, в обґрунтування чого посилається на можливість ухилення відповідача від виконання наведеного в позові зобов`язання. Суд вважає, що наведені заявником обставини не обґрунтовують існування ймовірності, що майно (в тому числі грошові суми, тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись, що може призвести до ускладнення виконання рішення в разі задоволення позову. Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на наміри відповідача вчиняти дії безпосередньо щодо приховання своїх активів.

Заявник не надав суду обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Посилання позивача на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором та безспірність, на думку позивача, позовних вимог не є достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки це мотивовано виключно припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене та зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, наведені позивачем доводи не є достатньо обґрунтованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки відповідач вперше не з`явився у підготовчому засіданні, причин неявки не повідомив та, враховуючи, що ще не завершився строк для подачі заперечень на відповідь на відзив, суд вважає за доцільне відкласти підготовче засідання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 177, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Карпатські мінеральні води (вх.№1553/25 від 11.04.2025) про забезпечення позову відмовити.

2. Підготовче засідання відкласти на 28.04.2025 о 10:50 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області (79014, м.Львів, вул.Личаківська, 128). Інформацію про номер залу судового засідання буде розміщено на дошці оголошень.

3. Явка сторін у підготовчому засіданні на власний розсуд.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 15.04.2025.

Суддя Яворський Б.І.