ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р. Справа№ 925/781/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Кірса В.В.;

від відповідача : Кирман В.О.;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 (повний текст складено 03.12.2024)

за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" про зміну способу виконання судового рішення

у справі № 925/781/21 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2"

до Виконавчого комітету Черкаської міської ради

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Управління інспектування Черкаської міської ради,

2. Приватного підприємства "СК КРЕАТИВ"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, що передували винесенню оскаржуваного судового рішення.

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" (далі - ТОВ "Янтар-Черкаси-2", позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради (далі - Виконавчий комітет міськради, відповідач), згідно з яким, уточнивши свої вимоги, просило зобов`язати відповідача повернути тимчасові споруди - літні тераси, що були демонтовані на підставі рішення відповідача від 06.06.2017 №569 "Про демонтаж ТС (павільйонів) по бул. Шевченка, буд. 234" (далі - тимчасові споруди) та прийняті на збереження.

Позов обґрунтований тим, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення тимчасових споруд, однак відповідач їх не повернув.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 позов задоволено повністю.

Зобов`язано Виконавчий комітет Черкаської міської ради повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" тимчасові споруди літні тераси, що були демонтовані на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06 червня 2017 року №569 "Про демонтаж ТС (павільйонів) по бул. Шевченка, буд. 234".

Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" 2270,00 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 рішення місцевого господарського суду у даній справі залишено без змін.

09.02.2022 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі №925/781/21 видано відповідні накази.

Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2022 касаційне провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Черкаської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 у справі №925/781/21 закрито.

Виданий на виконання судового рішення у даній справі наказ було пред`явлено ТОВ "Янтар-Черкаси-2" до примусового виконання.

Так, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 23.05.2022 відкрито виконавче провадження №69069669 із примусового виконання наказу №925/781/21, виданого 09.02.2022 про зобов`язання Виконавчого комітету Черкаської міської ради (боржник) повернути ТОВ "Янтар-Черкаси-2" (стягувач) тимчасові споруди - літні тераси.

Цією постановою боржника було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

В подальшому, 24.11.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець), за участю представника боржника було здійснено виїзд за адресою боржника, а також за адресою місця зберігання майна на території ПП "СК Креатив" (м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 10) та складено акти, з яких вбачається, що тимчасові споруди - літні тераси, що підлягають поверненню стягувачу, у боржника (Виконавчого комітету Черкаської міської ради) відсутні, а отже повернення вказаного в рішенні суду майна стягувачу неможливе.

З урахуванням зазначених обставин державним виконавцем у виконавчому провадженні №69069669 було прийнято постанову від 25.11.2022, якою виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із відсутністю у боржника визначеного виконавчим документам майна, а саме: тимчасових споруд - літніх терас, які він повинен передати стягувачу.

Як убачається з матеріалів справи, з метою поновлення порушених прав стягувача, пов`язаних із неможливістю виконання судового рішення та повернення майна у спосіб, який було передбачено судовим рішенням у справі №925/781/21, ТОВ "Янтар-Черкаси-2" звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування вартості вказаного майна, визначеної на момент розгляду справи в порядку статей 1212, 1213 ЦК України.

За вказаним позовом ТОВ "Янтар-Черкаси-2" місцевим господарським судом було відкрито провадження у справі №925/475/23.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі №925/475/23 у задоволенні позову відмовлено повністю. Зазначене рішення в апеляційному порядку учасниками судового процесу не оскаржувалось, отже є таким, що набрало законної сили.

Відмовляючи у позові за результатами розгляду справи №945/475/23, суд першої інстанції, встановивши факти не повернення ТОВ "Янтар-Черкаси-2" тимчасових споруд на виконання судового рішення у справі №925/781/21 та не виявлення їх місцезнаходження, дійшов висновку про обрання позивачем неефективного способу захисту прав та інтересів у спірних правовідносинах, що призводить до штучного подвоєння судового процесу; вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. При цьому суд першої інстанції наголосив, що позивачем не вжито всі процесуальні заходи та способи по виконанню рішення у справі №925/781/21 і можливість такого виконання не втрачена.

21.11.2024 від ТОВ "Янтар-Черкаси-2" до суду першої інстанції надійшла заява про зміну способу виконання судового рішення, в якій стягувач просив стягнути з Виконавчого комітету міської ради 3 716 095,76 грн вартості тимчасових споруд - літніх терас, що були демонтовані на підставі рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06 червня 2017 року №569 "Про демонтаж ТС (павільйонів) по бул. Шевченка, буд. 234 в м. Черкаси".

Звернення із зазначеною заявою стягувач обґрунтовував тим, що майно, яке підлягало поверненню боржником на підставі рішення у даній справі, не повернуто, а обставини, зазначені виконавчою службою у виконавчих документах, свідчать про неможливість боржника повернути стягувачу спірне майно у зв`язку із його відсутністю. Вартість тимчасових споруд - літніх терас, визначено стягувачем на підставі рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2024 у справі №925/475/23 та Висновку експерта №СЕ-19/124-23/13861-ТВ від 10.06.2024, копія якого додана до заяви стягувача.

Боржник надав письмові заперечення щодо заявлених стягувачем вимог про зміну способу виконання судового рішення у даній справі, в яких послався на такі підстави:

- матеріали справи не містять відомостей про те, що державний виконавець вчинив всі належні дії, визначені Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання рішення суду у даній справі;

- стягувач рішення державного виконавця про закриття провадження ВП №69069669 та ВП №70895042 не оскаржив, скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця не подавав, а тому фактично погодився з останнім;

- пасивна поведінка щодо примусового виконання рішення суду як стягувача, так і ДВС не може слугувати підставою для зміни способу виконання рішення суду;

- у випадку задоволення заяви про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна на стягнення його вартості фактично змінюється спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України. При зверненні до суду позивачем (стягувачем) було обрано спосіб захисту щодо відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини 2 статті 16 ЦК України), натомість у заяві про зміну способу виконання рішення стягувач намагається замінити спосіб захисту на відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України);

- матеріали справи не містять доказів про те, що тимчасові споруди не можливо повернути стягувачу або те, що вказані споруди знищено;

- вартість демонтованих споруд відома та міститься в матеріалах справи, а тому відсутні підстави для врахування Висновку експерта №CE-19/124-23/13861-TB від 10.06.2024;

- боржник перешкод у примусовому виконанні рішення суду не вчиняв.

Короткий зміст судового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі №925/781/21 заяву ТОВ "Янтар-Черкаси-2" про зміну способу виконання судового рішення задоволено частково.

Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021 у справі №925/781/21 в частині зобов`язання виконавчого комітету Черкаської міської ради повернути ТОВ "Янтар-Черкаси-2" тимчасові споруди літні тераси, що були демонтовані на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06 червня 2017 року №569 "Про демонтаж ТС (павільйонів) по бул. Шевченка, буд. 234" шляхом: стягнення з виконавчого комітету Черкаської міської ради (вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 04061547) на користь ТОВ "Янтар-Черкаси-2" (вул. Сумгаїтська, 8/5, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39637840) - 526 280,00 грн вартості тимчасових споруд.

В решті заяву залишено без задоволення.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував, що з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили минуло майже три роки і боржник (Виконавчий комітет Черкаської міської ради) не був позбавлений можливості самостійно та добровільно виконати рішення суду; відсутність у боржника майна підтверджується матеріалами виконавчого провадження; стягувач уже звертався до господарського суду з окремим позовом про стягнення з боржника вартості майна в порядку статей 1212, 1213 ЦК України, проте рішенням суду, яке набрало законної сили, йому було відмовлено в такому позові. Отже, за висновком суду першої інстанції, наразі єдиним можливим та передбаченим законом способом відновлення порушених прав стягувача є зміна способу виконання судового рішення у даній справі у відповідності до вимог статті 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

При цьому суд першої інстанції застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.09.2024 у справі №201/9127/21, відповідно до яких субсидіарна реалізація механізму, передбаченого частиною 2 статті 1213 ЦК України, у ситуації, коли рішення про витребування майна неможливо виконати з причин втрати такого майна після ухвалення рішення суду, допускається як через подання заяви про зміну способу виконання судового рішення, так і шляхом пред`явлення окремого позову про відшкодування вартості безпідставно збереженого майна. Водночас вартість такого майна на підставі вказаної норми підлягає встановленню на момент розгляду справи про повернення майна. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що вартість тимчасових споруд - літніх терас складає 526 280,00 грн, суд першої інстанції з метою захисту прав стягувача та подальшого реального виконання судового рішення у даній справі дійшов висновку про стягнення з боржника на користь стягувача вартості тимчасових споруд -літніх терас у вказаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ТОВ "Янтар-Черкаси-2" 12.12.2024 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 змінити, виклавши її резолютивну частину в новій редакції: "Змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 13 жовтня 2021 року у справі № 925/781/21 в частині зобов`язання виконавчого комітету Черкаської міської ради повернути ТОВ "Янтар Черкаси-2" тимчасові споруди літні тераси, що були демонтовані на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06 червня 2017 року №569 Про демонтаж ТС (павільйонів) по бул. Шевченка, буд. 234 шляхом: стягнення з виконавчого комітету Черкаської міської ради (вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 04061547) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" (вул. Сумгаїтська, 8/5, м. Черкаси, ідентифікаційний код 39637840) - 2 321 073 грн. 40 коп. вартості тимчасових споруд.".

Мотивуючи апеляційну скаргу стягувач зазначає, що не може погодитись з висновком суду першої інстанції про визначення ним вартості майна, яка підлягає відшкодуванню стягувачу внаслідок зміни способу виконання судового рішення у даній справі.

Узагальнені доводи стягувача зводяться до того, що разом із заявою про зміну способу виконання судового рішення ним надано Висновок експерта №СЕ-19/124-23/13861-ТВ від 10.06.2024, складений за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи, призначеної у справі №925/475/23, а також рішення суду у вказаній справі від 10.11.2024, що надавало суду першої інстанції при зміні способу виконання судового рішення у справі, що розглядається, враховуючи тривалий строк його невиконання боржником (з 13 жовтня 2021 року по даний час), використати обставину щодо реальної вартості майна, встановлену у справі №925/475/23, як преюдиціальну на підставі частини 4 статті 75 ГПК України, та стягнути з відповідача вартість майна, яка є актуальною на момент винесення оскаржуваної ухвали. При цьому, за твердженням скаржника, застосування судом першої інстанції вартості майна, за якою воно набувалось у 2017 році, а саме у розмірі 526 280,00 грн, не відповідає меті застосування положень статті 1213 ЦК України з урахуванням приписів пункту 6 частини 1 статті 3 та частини 3 статті 13 ЦК України, зокрема добросовісної поведінки учасників цивільних правовідносин, недопустимості вчинення боржником дій з наміром завдання шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

11.02.2025 від стягувача до суду апеляційної інстанції через підсистему ЄСІТС "Електронний суду" надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких скаржник акцентує увагу на тому, що його посилання у доводах апеляційної скарги на те, що дійсна вартість демонтованої споруди була визначена відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/124-23/13861-ТВ від 10.06.2024 та становить 2 321 073,40 грн, відповідає правильному застосуванню положень статті 331 ГПК України та статті 1213 ЦК України (в тому числі з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом України №4094-ІХ від 21.11.2024).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 справу № 925/781/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відрядженні.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 справу № 925/781/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Сітайло Л.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі № 925/781/21; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Янтар-Черкаси-2" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі № 925/781/21 до надходження до суду матеріалів оскарження.

30.12.2024 матеріали справи № 925/781/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Янтар-Черкаси-2" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі № 925/781/21 залишено без руху на підставі статті 174, частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 10.01.2025 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази (підтвердження) реєстрації ТОВ "Янтар-Черкаси-2" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Янтар-Черкаси-2" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі № 925/781/21, розгляд справи призначено на 20.02.2025 о 12 год 00 хв, запропоновано учасникам справи вчинити певні процесуальні дії в установлені судом строки.

За результатами розгляду заяви представника ТОВ "Янтар-Черкаси-2" адвоката Кірси В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції її задоволено, вирішено призначене на 20.02.2025 о 12 год 00 хв судове засідання у справі № 925/781/21 проводити в режимі відеоконференції за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/; визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник ТОВ "Янтар-Черкаси-2" адвокат Кірса В.В.; попереджено сторін, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 заяву представника Виконавчого комітету Черкаської міської ради Кирмана В.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, вирішено призначене на 20.02.2025 о 12 год 00 хв судове засідання у справі № 925/781/21 проводити в режимі відеоконференції, доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Черкаської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025, у зв`язку з встановленою відсутністю в матеріалах справи доказів належного повідомлення ПП "СК Креатив" про дату, час та місце судового засідання, розгляд апеляційної скарги ТОВ "Янтар-Черкаси-2" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі № 925/781/21 відкладено на 20.03.2025 о 09 год 50 хв; визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник ТОВ "Янтар-Черкаси-2" адвокат Кірса В.В.; визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Черкаської області: представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради Кирман В.О.; доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Черкаської області.

20.03.2025 на підставі частин 2, 3 статті 216 ГПК України судом апеляційної інстанції у судовому засіданні у даній справі оголошено перерву до 12 год 30 хв 24.03.2025, учасників судового процесу ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 повідомлено про призначене судове засідання.

Позиція інших учасників справи.

29.01.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від боржника - Виконавчого комітету Черкаської міської ради, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній повністю заперечує її вимоги, вказує, що оскаржувана ухвалу суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, винесеною у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому просить відмовити стягувачу у задоволенні апеляційної скарги.

Управлінням інспектування Черкаської міської ради (третя особа 1) через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 29.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду подано відзив на апеляційну скаргу стягувача з викладенням своїх заперечень та проханням відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції від 02.12.2024.

Узагальнені заперечення третьої особи 1 зводяться до такого:

- відповідно до судового рішення від 11.10.2024 у справі №925/475/23, яким відмовлено ТОВ "Янтар-Черкаси-2" у задоволенні позову про відшкодування вартості демонтованих споруд з мотивів неефективного способу захисту прав та інтересів позивача, експертний висновок від 10.06.2024 №СЕ-19/124-23/13861-ТВ судом першої інстанції не досліджувався, оцінка йому не надавалась, вартість демонтованих тимчасових споруд судом на підставі цього висновку не встановлювалася, отже останній є лише одним із доказів у справі №925/475/23 і тому ринкова вартість демонтованих тимчасових споруд, визначена у зазначеному експертному висновку, не може вважатися преюдиційною обставиною для даної справи (№925/781/21);

- зі змісту Акта проведення демонтажу тимчасової споруди в місті Черкаси від 12.06.2018 слідує, що на момент здійснення вказаних дій майно власника демонтованих об`єктів було відсутнє, позивач з актами був ознайомлений, заперечень не мав; згідно з розписками від 15.06.2018, долученими до вказаного Акта, все майно, включно із стелажами та кондиціонерами, було забране користувачами, проте останні включені в оцінку ринкової вартості демонтованої тимчасової споруди за експертним висновком, що свідчить про недобросовісність стягувача при підготовці матеріалів для проведення експертизи;

- матеріали цієї справи містять достатньо письмових доказів для встановлення істинної вартості майна, що підлягає відшкодуванню стягувачу внаслідок зміни способу виконання судового рішення.

Третя особа 2 не скористався своїм правом на подання відзиву/ пояснення на апеляційну скаргу, що відповідно не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

У судове засідання 24.03.2025 з`явились представники стягувача та боржника.

Третя особа 1 у поданому відзиву на апеляційну скаргу заявила клопотання про розгляд апеляційної скарги ТОВ "Янтар-Черкаси-2" без участі її представника.

Третя особа 2 не забезпечила участь у судовому засіданні свого представника, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, із заявами до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки представника у судове засідання не зверталася.

Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком такого учасника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників третіх сторін.

Представник стягувача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник боржника заперечив вимоги апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви стягувача про зміну способу виконання судового рішення у даній справі, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів статті 331 ГПК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали) суд за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, раніше встановленими.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений господарським судом.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021, зобов`язано Виконавчий комітет Черкаської міської ради повернути ТОВ "Янтар-Черкаси-2" тимчасові споруди - літні тераси, що були демонтовані на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06 червня 2017 року №569 "Про демонтаж ТС (павільйонів) по бульв. Шевченка, 234 в м. Черкаси".

Виданий судом першої інстанції на виконання вказаного рішення та пред`явлений стягувачем до примусового виконання наказ боржником не виконаний.

При цьому судом першої інстанції також враховано, що з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили і до звернення стягувача із заявою про зміну способу виконання рішення, минуло майже три роки, проте боржник не вчинив дій щодо самостійного та добровільного виконання рішення суду, оскільки не був позбавлений такої можливості.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано боржником, у виконавчому провадженні ВП №69069669 із примусового виконання наказу №925/781/21, виданого 09.02.2022, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю представника боржника 24.11.2022 було здійснено виїзд за адресою боржника, а також за адресою місця зберігання майна на території ПП "СК Креатив" (м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 10) та складено акти, з яких вбачається, що тимчасові споруди - літні тераси, що підлягають поверненню стягувачу, у боржника (Виконавчого комітету Черкаської міської ради) відсутні, а отже повернення вказаного в рішенні суду майна стягувачу неможливе.

З огляду на зазначені обставини 25.11.2022 державним виконавцем у виконавчому провадженні №69069669 прийнято постанову, якою виконавчий документ (наказ) було повернуто стягувачу без виконання відповідно до пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, а саме: тимчасових споруд - літніх терас, які він повинен передати стягувачу.

Таким чином, матеріалами виконавчого провадження підтверджено відсутність у боржника спірного майна.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ТОВ "Янтар-Черкаси-2" з метою поновлення порушених прав, пов`язаних із неможливістю виконання судового рішення та повернення майна у спосіб, який було передбачено судовим рішенням у справі №925/781/21, зверталося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування вартості вказаного майна, визначеної на момент розгляду справи в порядку статей 1212, 1213 ЦК України (справа №925/475/23).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.11.2024 у справі №925/475/23, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ТОВ "Янтар-Черкаси-2" відмовлено повністю.

Мотивуючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про обрання позивачем неефективного способу захисту прав та інтересів у спірних правовідносинах, що призводить до штучного подвоєння судового процесу; вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. При цьому суд першої інстанції наголосив, що позивачем не вжито всі процесуальні заходи та способи по виконанню рішення у справі №925/781/21 і можливість такого виконання не втрачена.

За досліджених та встановлених обставин, суд першої інстанції у даній справі, що розглядається, правомірно зазначив, що у разі неможливості виконання рішення суду про зобов`язання набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодування його вартості здійснюється шляхом зміни цим судом способу виконання свого рішення із зобов`язання відповідача повернути позивачу безпідставно набуте майно на стягнення з відповідача вартості цього майна, оскільки нового спору (крім того, що вже був вирішений судом) між сторонами не виникає.

Аналізуючи зміст поданої стягувачем заяви про зміну способу виконання судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даних спірних правовідносинах не відбувається зміни суті рішення, оскільки боржник на виконання рішення суду мав повернути стягувачеві належне йому майно, отже стягнення грошових коштів, розмір яких відповідає вартості цього майна, що мало бути повернуто стягувачу, є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), мирне володіння яким гарантується статтями 1, 8, 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відтак, зміна способу виконання рішення у даній справі за заявою стягувача відбувається шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми з майна, яке мало бути передано, за його відсутності у боржника, що засвідчено державним виконавцем (постанова про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна) на стягнення грошових коштів (вартості цього майна).

Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наразі єдиним можливим та передбачуваним законом способом відновлення порушених прав стягувача у спірних правовідносинах є зміна способу виконання судового рішення.

Зміна способу виконання рішення не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права.

Тобто, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Щодо визначення судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вартості майна, яка підлягає відшкодуванню стягувачу внаслідок зміни способу виконання рішення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як убачається зі змісту ухваленого у даній справі рішення, питання про зміну способу виконання якого вирішено оскаржуваною ухвалою, правовою підставою для задоволення позовних вимог слугували положення статті 1212 ЦК України.

Змістом частини 1 статті 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З наведеного слідує, що у даних кондикційних правовідносинах відбувся захист порушених майнових прав, спрямований на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відносини з відшкодування вартості безпідставно збереженого майна за своїм змістом не є суто кондикційними (у вузькому чи широкому значенні), а пов`язані зі вжиттям спеціальних заходів замість повернення безпідставно збереженого майна з огляду на неможливість його повернення в натурі.

Тлумачення статті 1213 ЦК України дає підстави для висновку, що відшкодування вартості безпідставно збереженого майна застосовується у випадку встановлення неможливості повернення майна в натурі, що може бути пов`язане зі знищенням речі, її переробленням, втратою, протиправною передачею третій особі тощо.

При розгляді заяви стягувача про зміну способу виконання рішення у даній справі судом першої інстанції встановлена обставина неможливості повернення заявнику належних йому тимчасових споруд - літніх терас, у зв`язку з їх відсутністю у боржника, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що до спірних у даній справі правовідносин підлягають застосуванню правила, передбачені частиною 2 статті 1213 ЦК України, оскільки вони є наслідком обставин неможливості виконання судового рішення про повернення спірного майна від боржника з огляду на його відсутність у останнього.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що передбачені частини 2 статті 1213 ЦК України правила підлягають застосуванню у кореспонденції з процесуальними питаннями, пов`язаними з виконанням судових рішень у господарських справах, що врегульовані розділом V ГПК України, зокрема статтею 331 цього Кодексу щодо встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення.

З наведених причин застосування на підставі статті 1212 ЦК України правового механізму, передбаченого частиною 2 статті 1213 ЦК України, у зв`язку з неможливістю повернення боржником майна в натурі на виконання судового рішення у зв`язку з обставинами, які виникли після ухвалення цього рішення, не є зміною способу захисту і реалізується через зміну способу та/або порядку виконання судового рішення.

Отже, вартість спірного майна при вирішенні судом питання про зміну способу виконання судового рішення у відповідності до вимог частини 2 статті 1213 ЦК України підлягає встановленню на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги, що під час розгляду спору по суті було встановлено, що вартість тимчасових споруд - літніх терас, які підлягали поверненню боржником стягувачу, складала 526 280,00 грн.

Скаржником зазначених обставин не спростовано.

Твердження стягувача про безпідставне не використання судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обставини щодо реальної вартості майна, встановленої у справі №925/475/23, як преюдиціальної, судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки суперечать вимогам частини 2 статті 1213 ЦК України, які є застосовними до даних спірних правовідносин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на помилковість тверджень стягувача про те, що рішенням у справі №925/475/23 встановлені обставини щодо вартості спірного майна на підставі Висновку експерта від 10.06.2024 №СЕ-19/124-23/13861-ТВ, а тому зазначена обставина має преюдиційне значення і не підлягає новому встановленню при розгляді цієї справи, в якій беруть участь ті ж самі особи і стосується тих самих правовідносин.

Зі змісту рішення від 11.10.2024 у справі №925/475/23 убачається, що суд першої інстанції спір по суті заявлених позивачем вимог не вирішував, оскільки відмовив у задоволенні позову у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту. При цьому судом першої інстанції не досліджувався Висновок експерта від 10.06.2024 №СЕ-19/124-23/13861-ТВ, на який посилається стягувач, оцінка зазначеному експертному висновку не надавалась, а вартість демонтованих тимчасових споруд судом першої інстанції на підставі цього висновку та інших доказів у справі взагалі не встановлювалась.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції у даній справі (02.12.2024) постановлена до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 №4094-ІХ (19.12.2024), яким внесені зміни, зокрема і до статті 331 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає підстав для урахування особливостей, передбачених цим Законом, під час перегляду зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

Зважаючи на викладене та враховуючи встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що суд першої інстанції при розгляді поданої стягувачем заяви про зміну способу виконання судового рішення у даній справі правомірно застосував до спірних правовідносин приписи статті 331 ГПК України з урахуванням положень частини 2 статті 1213 ЦК України та частково задовольнив заяву стягувача, змінивши спосіб виконання судового рішення у справі шляхом стягнення з боржника 526 280,00 грн вартості тимчасових споруд, визначеної на момент розгляду судом справи про повернення цих споруд.

За таких обставин, доводи стягувача, викладені в апеляційній скарзі, з приводу необхідності застосування у спірних правовідносинах вартості відсутнього майна, яка була встановлена рішенням суду від 11.10.2024 у справі №925/475/23 та зазначеною у Висновку товарознавчої експертизи від 10.06.2024 №СЕ-19/124-23/13861-ТВ, призначеною та проведеною у справі №925/475/23, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі та, відповідно, не впливають на вирішення спірних питань у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі №925/781/21 є обґрунтованою, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідно без задоволення.

Судові витрати.

Витрати зі сплати судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, з огляду на висновок суду апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Янтар-Черкаси-2" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі №925/781/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.12.2024 у справі №925/781/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/781/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.04.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Л.Г. Сітайло

А.І. Тищенко