ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/92/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Дрожевська Т.О. адвокат,

від відповідача Юрченко Т.Л. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком

до Приватного підприємства Стамат

про стягнення 2724513,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком (вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02099, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства Стамат (вул. Сергія Носа, 5, с. Домантове, Золотоніський район, Черкаська область, 19754, ) про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024 у розмірі 2 724 513,44 грн, що складається з: заборгованості з оплати вартості товару у розмірі 2 120 489,71 грн в т.ч. ПДВ, штрафу за порушення строку оплати у розмірі 511 385,83 грн, пені за порушення термінів платежів 43 881,11 грн, 30 % річних від простроченої суми 48 756,79 грн та понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що поставив відповідачу товар у обсягах і в строк визначені договором поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024, а відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання у строк встановлений договором та специфікаціями, у результаті чого у відповідача виникла заборгованість з оплати вартості товару, також за порушення строку оплати товару відповідно до умов договору позивач нарахував та просив стягнути з відповідача штраф, 30% річних та пеню.

Ухвалою від 04.02.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

04.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнає суму основної заборгованості в розмірі 2 040 436,90 грн, також відзив містить заперечення щодо розрахунку курсової різниці здійсненого позивачем, представник просив суд зменшити штрафні санкції.

05.03.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де спростовуються заперечення відповідача щодо нарахувань курсової різниці, оскільки нарахування проведені позивачем відповідно до умов договору.

18.03.2025 представником відповідача через систему Електронний суд подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 06.03.2025 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 01 квітня 2025 року.

18.03.2025 представником позивача через систему Електронний суд подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Приватному підприємству СТАМАТ (19754, Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Домантове, вул. Сергія Носа, будинок 5, ) і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах ціни позову - 2 724 513,44 грн.

Ухвалою від 20.03.2025 Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком від 18.03.2025 про забезпечення позову.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення щодо заявлених вимог, які просив задовольнити в повному обсязі; представник відповідача не заперечував проти боргових зобов`язань та повідомив про часткову сплату заборгованості, однак не визнав розрахунок курсової різниці здійснений позивачем з підстав зазначених у відзиві, просив суд зменшити суму штрафних санкцій.

Вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши обґрунтування позовних вимог представника позивача, пояснення та заперечення представника відповідача, суд встановив такі обставини.

07.03.2024 позивач товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком, як продавець, та відповідач приватне підприємство Стамат , як покупець, уклали договір поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 (далі Договір, а.с. 12-18), за умовами п.п. 1.1. якого продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупця (поставити) товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти товар та оплатити його вартість.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п.п. 1.2. найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі покупцю) визначені у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку має сплатити покупець, визначається специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2). Продавець має право достроково виконати свої зобов`язання щодо поставки товару;

п.п. 2.1. ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару), умови та витрати на доставку вказуються сторонами у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити у специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті у доларах США (Євро) по курсу продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com , а у разі його недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http/minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання специфікації, збільшеному на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією);

п.п. 2.2. покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок продавця, вказаний в рахунку-фактурі. Оплата згідно рахунку-фактури дійсна в межах терміну, визначеному у ньому.;

п.п. 2.3. - у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна товару, яку має сплатити покупець, змінюється, та покупець зобов`язаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою:

С = В х (К2/К1) грн., де:

С - кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого товару по вищевказаній формулі;

В - ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв`язку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні;

К2 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (АSK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі його недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http/minfin.com.ua)) на банківський день, що передує даті розрахунку за товар (його частину), збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією);

К1- вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (АSK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com , а у разі його недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http/minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання відповідної специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією);

п. 2.5 - термін оплати: оплата товару проводиться в терміни, які вказані в специфікаціях до даного договору, з урахуванням п. 2.7 даного договору. У випадку, якщо сторони передбачають в специфікаціях поетапну оплату ціни товару, або поставка товару здійснюється у відповідності до кількох специфікацій і при цьому покупець порушує строк сплати передбаченого чергового платежу по специфікації або порушує строк сплати за однією із підписаних специфікацій, продавець надсилає покупцю вимогу про дострокову сплату всієї ціни поставленого товару незалежно від настання чергового етапу спати оплати, що передбачений специфікацією або настання строку оплати по іншим специфікаціям. В такому разі покупець зобов`язаний сплатити повну ціну поставленого товару впродовж десяти днів з моменту направлення йому продавцем повідомлення про дострокову сплату ціни поставленого товару;

п.п. 2.7. у випадку порушення покупцем протягом строку дії даного Договору строку оплати за товар по будь-якому іншому договору, укладеному та діючому між сторонами, продавець має право вимагати дострокового виконання покупцем зобов`язань по даному Договору. У такому випадку покупець зобов`язується здійснити повну оплату товару, поставленого по даному договору, протягом 3 робочих днів з дати отримання вимоги продавця, або протягом 10 календарних днів з дати направлення продавцем вимоги, залежно від того, що настане раніше;

п.п. 4.1. продавець гарантує, що якість поставленого товару відповідає вимогам стандартів і технічних умов, встановлених в Україні, товар маркований у відповідності до встановлених для цього виду товарів стандартами та технічними умовами, а також іншими вимогами, що пред`являються до зазначених Товарів для реалізації їх на території України;

п.п. 4.4. приймання товару при умові визначення у відповідній специфікації базису поставки EXW по кількості та якості проводиться покупцем у присутності уповноваженого представника продавця в момент отримання товару від продавця. Покупець зобов`язаний перевірити комплектність, цілісність тари, а також відсутність ознак пошкодження або псування товару. Приймання товару покупцем за кількістю підтверджується видатковою накладною. Після приймання товару за кількістю претензії покупця щодо кількості, пакування чи зовнішнього вигляду товару не приймаються. У випадку виявлення невідповідності товару по кількості чи якості під час приймання товару, покупець повинен письмово заявити про це продавцю негайно та викликати представника продавця для складання акту, в якому фіксується виявлена невідповідність товару по кількості чи якості;

п.п. 5.1. у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання;

п.п. 5.2. сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів Покупець сплачує на користь Продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення;

п.п. 5.3. керуючись положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього договору, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30 відсотків річних від простроченої суми. Прострочена сума визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем 30 відсотків річних від простроченої суми, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни (її частини) для розрахунку відсотків річних, визначається відповідно до п. 5.4. Договору;

п.п. 5.4. - у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, ціна неоплаченого товару (заборгованість Відповідача) може змінюватися Продавцем пропорційно зміні вартості долара США (Євро) в односторонньому порядку за наступною формулою:

С = В х (К2/К1) грн., де:

С - кінцева ціна неоплаченого товару в національній валюті України, що підлягає сплаті після зміни ціни неоплаченого товару по вищевказаній формулі;

В - ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв`язку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні;

К2 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com , а у разі його недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http/minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією);

К1 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі його недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http/minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання відповідної Специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

Сторони погодили, що перерахунок продавцем вартості неоплаченого товару за цим пунктом є обов`язковим для покупця та не потребує підписання сторонами жодних додаткових угод до договору.

Відповідно до п.п. 7.1. Договору, цей договір набув чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

01.04.2024 до Договору сторони уклали додаток № 1 (далі додаток № 1, а.с.18) Специфікація на товар, що поставляється ТОВ Украгроком (Продавець) на адресу приватного підприємства Стамат (Покупець), відповідно до якого, продавець зобов`язався передати у власність покупця товар (кількість та найменування товару зазначено в специфікації) загальною вартістю 23105,55 дол. США, що еквівалентно 901347,87 грн з ПДВ. Оплата товару здійснюється на умовах: попередня оплата 30 % ціни товару (еквівалент 6931,67 США, що відповідає 270404,36 грн) в термін до 01.04.2024; 70% ціни товару (еквівалент 16173,88 дол. США, що відповідає 630943,51 грн) до 15.12.2024; термін відвантаження товару до 03.04.2024, за умови своєчасної оплати (а.с. 18). Зазначений додаток №1 підписаний представниками обох сторін, скріплений їхніми печатками, набрав чинності з дати його підписання і є невід`ємною частиною договору поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03.

Додаток №1 від 01.04.2024 був змінений Додатковою угодою №УА-00000201 від 12.04.2024 в частині зміни асортименту товару та обсягу поставки. Визначено поставку товару у розмірі 900 956,52 грн, що еквівалентно 23 095,52 дол. США. Визначено строк поставки товару 03.04.2024.

Надалі сторони склали та підписали ще ряд Додатків до договору (специфікації), у яких погодили асортимент товару, його кількість, вартість та строк оплати, зокрема:

- Додаток №2 від 01.04.2024, що був змінений Додатковою угодою №УА-00000174 від 04.04.2024р. в частині зміни вартості товару. Визначено поставку товару у розмірі 1646000,00 грн, що еквівалентно 42194,31 дол. США. Визначено строк поставки товару 03.04.2024, оплата до 15.12.2024 (а.с. 29-30);

- Додаток №3 від 01.04.2024. Визначено поставку товару у розмірі 371406,20 грн, що еквівалентно 9 520,80 дол. США. Визначено строк поставки товару 03.04.2024 (а.с. 36);

- Додаток №4 від 19.04.2024, визначено поставку товару у розмірі 14778,66 грн, що еквівалентно 372,73 дол. США. Визначено строк поставки товару 22.04.2024 (а.с. 38).

Сторони склали та підписали видаткові накладні на поставку товару №Чк000048 від 11.04.2024 на суму 5 106,40 грн; №Чк000069 від 12.04.2024 на суму 5867,20 грн; №Чк000070 від 15.04.2024 на суму 318324,00 грн; №Чк000071 від 15.04.2024 на суму 5870,22 грн; №Чк000080 від 15.04.2024 на суму 274193,30 грн; №Чк000084 від 16.04.2024 на суму 23 874,00 грн; №Чк000085 від 16.04.2024 на суму 79971,00 грн; №Чк000098 від 16.04.2024 на суму 187750,40 грн; №Чк000011 від 03.04.2024 на суму 506 000,00 грн; №Чк000018 від 05.04.2024 на суму 1 071 000,00 грн; №Чк000063 від 12.04.2024 на суму 69000,00 грн.; №Чк000109 від 31.05.2024 на суму 14 778,66 грн.

Загальна вартість поставлено позивачем відповідачу товару склала 2933141,38 грн.

Видаткові накладні містять найменування товару, кількість, його ціну, реквізити позивача (оферта), а також підпис і печатку відповідача про прийняття товару в тій кількості, що була визначені позивачем у видатковій накладній (акцепт). Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, відповідач прийняв товар без зауважень.

Відповідачем здійснено часткову оплату за товар, на рахунок позивача перераховано 887598,08 грн, в тому числі ПДВ, що підтверджується платіжними інструкціями № 1007 від 09.04.2024 на суму 100 000,00 грн; № 1009 від 10.04.2024 на суму 100 000,00 грн; № 1010 від 15.04.2024 на суму 80000,00 грн; № 994 від 02.04.2024 на суму 420 000,00 грн; № 995 від 03.04.2024 на суму 71 250,00 грн; № 97 від 30.05.2024 на суму 111421,86 грн, № 98 від 30.05.2024 на суму 4926,22 грн.

Із розрахунків позивача, здійснених у відповідності до п.п. 5.4. Договору (по формулі, зазначеній у Договорі), сума основної заборгованості відповідача станом на 13.01.2025 склала 2045543,30 грн, 74946,41 грн курсової різниці в т.ч. ПДВ, штрафу за порушення строку оплати у розмірі 511 385,83 грн, пені за порушення термінів платежів 43 881,11 грн, 30 % річних від простроченої суми 48 756,79 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024, а також штрафу, пені, 30 % річних.

Спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Отже, правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами частин 1-3 ст. 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов`язок за договором поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024 в повному обсязі. Позивач передав відповідачу товар у кількості та асортименті, вказаному у додатках специфікаціях №№1-4 до договору поставки на загальну суму 2933141,38 грн, що підтверджується підписаними сторонами копіями видаткових накладних №Чк000048 від 11.04.2024 на суму 5 106,40 грн; №Чк000069 від 12.04.2024 на суму 5867,20 грн; №Чк000070 від 15.04.2024 на суму 318324,00 грн; №Чк000071 від 15.04.2024 на суму 5870,22 грн; №Чк000080 від 15.04.2024 на суму 274193,30 грн; №Чк000084 від 16.04.2024 на суму 23 874,00 грн; №Чк000085 від 16.04.2024 на суму 79971,00 грн; №Чк000098 від 16.04.2024 на суму 187750,40 грн; №Чк000011 від 03.04.2024 на суму 506 000,00 грн; №Чк000018 від 05.04.2024 на суму 1 071 000,00 грн; №Чк000063 від 12.04.2024 на суму 69000,00 грн.; №Чк000109 від 31.05.2024 на суму 14 778,66 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Видаткові накладні містять найменування товару, кількість, його ціну, реквізити позивача (оферта), а також підпис і печатку відповідача про прийняття товару в тій кількості, що була визначені позивачем у видатковій накладній (акцепт). Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, відповідач прийняв товар без зауважень.

Суд враховує. що відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 1 даного Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфін України 24.05.1995, № 88: 2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Дослідивши накладні, на які позивач посилається як на доказ отримання товару відповідачем, суд встановив, що вони містять підпис представника відповідача в графі отримання та вказаний підпис скріплено печаткою відповідача.

При цьому суд зазначає, що підписання покупцем накладних, які є первинним обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв товар у власність та зобов`язався здійснити його оплату, про що свідчать підписані без зазначення недоліків представником відповідача та скріплені печаткою підприємства видаткові накладні, надані позивачем.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнав заборгованість в розмірі 2040 436,90 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 13.02.2025 відповідачем сплачено частину основного боргу в розмірі 5106,40 грн, що не заперечував представник позивача в судовому засіданні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 5106,40 грн. основного боргу підлягає закриттю.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до задоволення підлягає сума основної заборгованості в розмірі 2 040 436,90 грн, яка підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

З матеріалів справи судом встановлено, що в порушення взятих на себе зобов`язань у зазначений в Специфікаціях № 1, 3, 4 строк оплати отриманого товару (до 15.12.2024) відповідачем здійснена не була.

При здійсненні часткової оплати вартості отриманого товару відповідачем не враховано п. 2.3. Договору поставки.

Так, згідно з п. 2.3. Договору у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна Товару, яку має сплатити Покупець, змінюється, та Покупець зобов`язаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де: С кінцева ціна неоплаченого Товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого Товару по вищевказаній формулі; В ціна неоплаченого Товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв`язку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні; К2 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією); К1- вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті підписання відповідної Специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

Відповідно до п. 5.4 Договору, у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівняння з вартістю долара США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладення відповідної Специфікації, ціна неоплаченого товару (заборгованість Відповідача) може змінюватися Продавцем пропорційно зміні вартості долара США (Євро) в односторонньому порядку за такою ж формулою, що наведена у п. 2.3 договору.

Відповідно до п. 2.9. Договору достатнім (належним) підтвердженням показника курсу продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України для цілей передбачених даним Договором є, в тому числі, але не виключно, значення розміщені в мережі Інтернет на вказаній у п. 2.3., п. 2.4., п. 5.4. Договору, сторінці на відповідну дату. Значення курсу може підтверджуватися роздруківкою сторінки вказаного сайту, що засвідчена підписом уповноваженої особи Продавця.

Роздруківки із веб-сайту www.udinform.com, які підтверджують встановлення курсів валют на відповідні дати залучені до матеріалів справи ( а. с. 47-49).

Відповідно до п. 5.4 Договору позивачем проведено нарахування курсової різниці самостійно за формулою: С = В х (К2/К1) грн, яка станом на 10.01.2025 становить 74946,41 грн з ПДВ (а. с. 11).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення курсової різниці в розмірі 74946,41 грн з ПДВ підлягають задоволенню, оскільки нарахування проведені позивачем відповідно до умов договору, а договір є обов`язковий до виконання сторонами.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати поставленого товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафу за порушення строку оплати у розмірі 511 385,83 грн, пені за порушення термінів платежів 43 881,11 грн, 30 % річних від простроченої суми 48 756,79 грн.

Відповідач оплату поставленого товару провів з порушенням порядку і строків, визначених у Договорі і специфікаціях, повний розрахунок за товар, переданий за Договором не провів, отже наявний факт надання товарного кредиту за договором і несвоєчасного погашення заборгованості, за яке умовами п.п. 5.3., 5.4. Договору передбачена відповідальність.

Відповідно до п. 5.3., 5.4. Договору, сторони, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, погодили, що у випадку прострочення покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього договору, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30 відсотків річних від простроченої суми. Прострочена сума визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем 30 відсотків річних від простроченої суми, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни (її частини) для розрахунку відсотків річних, визначається відповідно до п. 5.4. Договору. У випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, ціна неоплаченого товару (заборгованість Відповідача) може змінюватися Продавцем пропорційно зміні вартості долара США (Євро) в односторонньому порядку за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони узгодили строк оплати товару до 15.12.2024. Відповідач зобов`язання зі сплати за товар у строк встановлений договором та специфікаціями не виконав. Прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання розпочалося 16.12.2024.

Розмір 30 відсотків річних за порушення строку виконання відповідачем грошового зобов`язання, нарахований позивачем за період з 16.12.2024 до 13.01.2025, становить 48756,79 грн.

Також, за змістом пунктів 5.2, 5.3. Договору сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Розмір нарахованого позивачем штрафу за порушення строку виконання відповідачем грошового зобов`язання становить 511 385,83 грн.

У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

За прострочення виконання зобов`язання з оплати товару у розмірі 2045543,30 грн за період з 16.12.2024 до 13.01.2025 позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення.

Розмір пені за порушення строку виконання відповідачем грошового зобов`язання, нарахованої позивачем, становить 43881,11 грн.

Прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання зі сплати за поставлений товар порушує право позивача на належне виконання зобов`язання іншою стороною та надає йому право нарахувати та вимагати стягнення пені від простроченої суми за весь час прострочення.

Сплата неустойки є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Розрахунки позивача, покладені в основу вимог про стягнення 30 процентів річних, штрафу і пені відповідають умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбаченим розділом 5 Договору, нормам ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, ч. 6 ст. 232 ГК України, спірні суми 30 процентів річних, штрафу і пені нараховані відповідно до умов договору поставки товару, на фактичну суму боргу, їх розрахунок методологічно і арифметично позивачем проведено правильно.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позов просив суд зменшити розмір штрафних санкцій. На переконання відповідача загальна сума штрафних санкцій є неспівмірною із сумою загальної вартості товару і є способом надмірного збагачення позивача.

Також відповідач зазначив, що останній є підприємством, яке працює у сфері сільського господарства. Основними видами діяльності підприємства є: КВЕД 10.81 Виробництво цукру, КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Наразі підприємство входить в період посівних робіт, тому має обмежений фінансовий ресурс.

Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Такий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та у постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №922/4294/19.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20.

Отже, штрафні санкції, які носять компенсаційний характер, можуть бути зменшені судом, виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням критеріїв, визначених статтями 223 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, штрафу у розмірі 511 385,83 грн та пені в розмірі 43881,11 грн суд дійшов висновку, що розмір нарахованих позивачем штрафу та пені є надмірними.

Суд бере до уваги співвідношення загального розміру грошового зобов`язання відповідача та розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штрафу у розмірі 25% від розміру невиконаного грошового зобов`язання, нарахування 30 відсотків річних від суми простроченого зобов`язання за весь час прострочення.

Керуючись статтею 233 Господарського кодексу України, статтею 551 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку зменшити розмір штрафних санкцій на 50%. Таке зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідачів.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню 255692,91 грн штрафу та 21940,55 грн пені. Також підлягають до стягнення 30 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 48 756,79 грн

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо здійсненого позивачем розрахунку курсової різниці, оскільки останній здійснив нарахування відповідно до умов Договору поставки на умовах товарного кредиту № Чк070324/03 від 07.03.2024.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 Про судове рішення, рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 40876,69 грн на підставі платіжних інструкцій №31 від 14.01.2025 (а.с. 10) та №138 від 31.01.2025 (а.с. 55).

У зв`язку з закриттям провадження у справі в частині вимоги про стягнення боргу у розмірі 5106,40 грн позивач має право на повернення судового збору у розмірі 76,58 грн.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Позивач із заявою про повернення судового збору до суду не звертався. За відсутності заяви позивача суд не вирішує у рішенні суду питання про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 76,58 грн, сплаченого за подання позовної заяви в частині вимоги про стягнення 5106,40 грн, проте звертає увагу позивача на його право звернутися до суду із заявою про повернення судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №902/339/16 наведено правовий висновок, за змістом якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зменшення розміру штрафу та пені не є наслідком необґрунтованості позовних вимог, а є виключно наслідком застосуванням судом права зменшити розмір штрафних санкцій.

При розподілі судового збору у такому випадку враховується, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України покладається на відповідача повністю.

З урахування наведеного судовий збір у розмірі 40791,11 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви, суд покладає на відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 236-241, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження в частині вимог про стягнення 5106,40 грн основного боргу.

Стягнути з Приватного підприємства Стамат (вул. Сергія Носа, 5, с. Домантове, Золотоніський район, Черкаська область, 19754, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком (вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02099, ) - 2 115 383,31 грн основного боргу, 255692,91 грн штрафу, 21940,55 грн пені , 48 756,79 грн 30 % річних та 40791,11 грн судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 14 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Чевгуз