РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025Справа № 910/82/25
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГОСПІТАЛЬНА, будинок 12-Г, Ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 27, Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 09322277)
до проФізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) стягнення заборгованості у розмірі 61 352 грн. 56 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 61 352 грн. 56 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни про стягнення заборгованості у розмірі 61 352 грн. 56 коп. залишено без руху.

20.01.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/82/25, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.01.2025 року була направлена до електронного кабінету Позивача у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа Позивачу, та була направлена на адресу Відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з відсутністю адресата, надісланого на адресу Відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни є АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/82/25 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни , зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

26.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Тартасюк Оленою Анатоліївною (сторона 2) було укладено Договір оренди устаткування №274, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове, платне, тимчасове користування Устаткування, яке визначене в Переліку орендованого устаткування та адрес експлуатації (Додаток №1 до Договору). (а.с.6-8)

Відповідно до п. 1.6 Договору строки оренди устаткування обчислюється з дати підписання Сторонами акта приймання - передачі устаткування та становить один рік.

Згідно з п.2.1 Договору розмір орендної плати складає 1 (одна) грн. 00 коп. в рік, (в тому числі ПДВ) за кожен встановлений термінал.

У п.2.5 Договору визначено, що ризик втрати або випадкового знищення/пошкодження Устаткування, а також обов?язок несення всіх витрат, пов?язаних зі зберіганням Устаткування, з моменту передачі Устаткування Орендарю, що підтверджується підписанням Сторонами Акту приймання-передачі устаткування, форма якого наведена в Додатку Nє2 до цього Договору, та до моменту повернення Орендодавцю, що підтверджується підписанням Сторонами Акту приймання-передачі устаткування, несе Орендар.

Устаткування вважається переданим Орендарю з дати підписання Сторонами Акту приймання- передачі устаткування (Додаток Nє2 до цього Договору). (п.3.3 Договору)

Згідно з п.3.7 Договору устаткування вважається поверненим Орендарем Орендодавцю з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі устаткування (Додаток Nє3 до цього Договору).

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Орендарем строків оплати орендної плати, Орендодавець має право вимагати сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день порушення.

Згідно з п.п.9.1, 9.2 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє протягом 1 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов?язань за цим Договором (але не більше строку дії Договору на еквайрингове обслуговування №274 від 26 листопада 2013р.). Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його припинення, строк його дії продовжується на кожний наступний рік і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Додатковим договором №1 від 23.09.2015 року до Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Сторони внесли зміни до п.2.1 Договору: «розмір орендної плати складає 250 грн. 00 коп. на місяць за кожну одиницю устаткування згідно з Додатком №1 до цього Договору». (а.с.13)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове, платне, тимчасове користування Устаткування, що підтверджується Актами приймання - передачі устаткування від 13.11.2014 року, від 27.11.2013 року, від 30.04.2014 року. (а.с.9-10, 12)

Крім того, на виконання умов Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв устаткування Hypercom M4230, інвентарний №75452 вартістю 4305 грн. 00 коп., Optimum M4230, інвентарний №75451 вартістю 4305 грн. 00 коп., що підтверджується Актами приймання - передачі устаткування від 13.11.2014 року, від 25.05.2016 року. (а.с.11, 14)

23.06.2021 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист №100.16/2-03/1/135 з вимогою про сплату заборгованості та відшкодування вартості устаткування у розмірі 4000 грн., що підтверджується копією накладної. (а.с.30-31)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів за період жовтень 2015 року - лютий 2023 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 26 169 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни 3% річних у розмірі 4 809 грн. 24 коп., інфляційні у розмірі 22 584 грн. 79 коп., пеню у розмірі 3 788 грн. 88 коп., вартість устаткування у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове, платне, тимчасове користування Устаткування, що підтверджується Актами приймання - передачі устаткування від 13.11.2014 року, від 27.11.2013 року, від 30.04.2014 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.9-10, 12)

Крім того, на виконання умов Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв устаткування Hypercom M4230, інвентарний №75452 вартістю 4305 грн. 00 коп., Optimum M4230, інвентарний №75451 вартістю 4305 грн. 00 коп., що підтверджується Актами приймання - передачі устаткування від 13.11.2014 року, від 25.05.2016 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.11, 14)

Додатковим договором №1 від 23.09.2015 року до Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року Сторони внесли зміни до п.2.1 Договору: «розмір орендної плати складає 250 грн. 00 коп. на місяць за кожну одиницю устаткування згідно з Додатком №1 до цього Договору». (а.с.13)

Судом встановлено, що у Відповідача перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» утворилась заборгованість по орендній платі за період жовтень 2015 року - лютий 2023 року у розмірі 26 169 грн. 65 коп. за Договором оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені умови Договору оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року, обов`язок Відповідача по оплаті орендної плати за період жовтень 2015 року - лютий 2023 року на момент розгляду даної справи настав.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за Договором оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року становить 26 169 грн. 65 коп.

Проте, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за Договором оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року у загальному розмірі 26 169 грн. 65 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 26 169 грн. 65 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 25% річних за загальний період прострочки з 06.10.2015 р. по 25.12.2014 р. у розмірі 4 809 грн. 24 коп. та інфляційні у розмірі 22 584 грн. 79 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання за загальний період з 06.10.2015 р. по 25.12.2014 р. у розмірі 4 809 грн. 24 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки жовтень 2015 - листопад 2024 у розмірі 22 584 грн. 79 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Крім того, при зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 06.06.2024 року по 25.12.2024 року у розмірі 3 788 грн. 88 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Орендарем строків оплати орендної плати, Орендодавець має право вимагати сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день порушення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 06.06.2024 року по 25.12.2024 року у розмірі 3 788 грн. 88 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивач просив суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни вартість устаткування у розмірі 4000 грн. 00 коп.

У п.2.5 Договору визначено, що ризик втрати або випадкового знищення/пошкодження Устаткування, а також обов??язок несення всіх витрат, пов?язаних зі зберіганням Устаткування, з моменту передачі Устаткування Орендарю, що підтверджується підписанням Сторонами Акту приймання-передачі устаткування, форма якого наведена в Додатку Nє2 до цього Договору, та до моменту повернення Орендодавцю, що підтверджується підписанням Сторонами Акту приймання-передачі устаткування, несе Орендар.

Згідно з п.3.7 Договору устаткування вважається поверненим Орендарем Орендодавцю з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі устаткування (Додаток №3 до цього Договору).

Згідно з п.4.1.4 Договору Орендар зобов`язаний забезпечити збереження Устаткування від втрати або випадкового знищення/пошкодження (псування) Устаткування з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі устаткування (Додаток Nє2 до цього Договору) та до моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі устаткування (Додаток Nє3 до цього Договору).

Орендар зобов`язаний у разі втрати або знищення Устаткування негайно (але не пізніше ніж протягом 2 (два) робочих днів з дати такої втрати/знищення) повідомити Орендодавця про таку втрату/знищення та за письмовою вимогою Орендодавця протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання такої вимоги відшкодувати Орендодавцю завдані збитки у розмірі вартості Устаткування, вказаної в Акті приймання-передачі устаткування (Додаток Nє2 до цього Договору). (п.4.1.7 Договору)

23.06.2021 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист №100.16/2-03/1/135 з вимогою про сплату заборгованості та відшкодування вартості устаткування у розмірі 4000 грн., що підтверджується копією накладної. (а.с.30-31)

Проте, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відшкодування Відповідачем вартості устаткування Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за Договором оренди устаткування №274 від 26.11.2013 року у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості устаткування в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення вартості устаткування у розмірі 4 000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 30 169 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 4 809 грн. 24 коп., інфляційні у розмірі 22 584 грн. 79 коп., пеня у розмірі 3 788 грн. 88 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Тартасюк Олени Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГОСПІТАЛЬНА, будинок 12-Г, Ідентифікаційний код юридичної особи 00032129) в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, місто Київ, ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 27, Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 09322277) заборгованість у розмірі 30 169 (тридцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 4 809 (чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн. 24 коп., інфляційні у розмірі 22 584 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 79 коп., пеню у розмірі 3 788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2025 року.

Суддя О.В. Чинчин