ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 квітня 2025 року Справа № 903/171/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ-ЦЕНТР ЛТД

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛИНЬ-ПАЛИВО

про стягнення 16001грн 80коп

встановила: позивач - ТОВ ПІВНІЧ-ЦЕНТР ЛТД звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ ВОЛИНЬ-ПАЛИВО (відповідача) 16001грн 80коп, з яких: 15263грн 32коп заборгованості по оплаті поставленого товару та 738грн 48коп пені. Також просить стягнути з відповідача 3028грн витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору поставки №10/03/23 від 10.03.2023, в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 19.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено позивачу строк в 5 днів з дня отримання відзиву, для подання відповіді на відзив в порядку ст.166 ГПК України. Встановлено відповідачу строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України.

Ухвала суду надіслана та доставлена сторонам до їх електронного кабінету 19.02.2025, що підтверджується відповідними довідками.

За таких обставин суд вважає, що виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у суді.

Відповідач відзиву на позов не надав, позову не оспорив.

Клопотань та заяв від сторін не надійшло.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

10.03.2023 між ТОВ "Північ-Центр ЛТД" (далі - Постачальник) та ТОВ "Волинь-Паливо" (далі - Покупець) було укладено Договір поставки № 10/03/23 (далі Договір).

Також, 10.03.2025 між сторонами було підписано протокол узгодження розбіжностей до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.1.1 1.3 Договору Постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність Покупцеві товари (надалі - Товар) в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікації та/або видатковій накладній, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором. 1.2. Поставка товару проводиться у відповідності до заявок, які узгоджуються сторонами в усному порядку або на вимогу однієї із сторін можуть бути узгоджені у письмовій формі. 1.3. Партією товару вважається його кількість, вказана у видатковій накладній.

Загальна сума даного Договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на товар, що був поставлений за цим Договором (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.3.1-3.3 Договору поставка товару зі складу Постачальника на склад Покупця здійснюється силами та за рахунок Постачальника. Постачальник зобов`язаний надати товар не пізніше 5 днів з моменту узгодження заявки Покупця (якщо інше не погоджене Сторонами). Поставка Товару здійснюється на умовах DDP (склад Покупця) в розумінні термінів Інкотермс в редакції 2010 року, якщо інші умови поставки окремих партій Товару не визначені Сторонами у письмовій формі. 3.2. Датою поставки вважається дата підписання Покупцем видаткових накладних на Товар. При поставці кожної партії Товару Постачальник повинен надати Покупцю: - сертифікат якості виробника, - висновки санітарно-гігієнічної експертизи ( у випадку, якщо товар підпадає під таку експертизу) - накладну на товар, та рахунок, підписані вповноваженою особою Постачальника та скріплену печаткою Постачальника. - товарно-транспортну накладну. - інші супровідні документи на Товар, якщо наявність таких документів передбачена діючим законодавством України.

Згідно пункту 4.1 Договору Покупець зобов`язаний сплачувати Постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 21 день. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної Покупцем, або відповідно умов п. 3.3., 3.3.3. Договору. 4.2. Оплата проводиться на поточний рахунок Постачальника та виключно у національній грошовій одиниці України (гривні). 4.3. Сума, що підлягає оплаті визначається у видаткових накладних на отриманий Покупцем Товар. Зазначена у видаткових накладних сума оплати має відповідати цінам, визначеним у специфікації. Якщо зазначена у видаткових накладних сума, не відповідає цінам, визначеним у специфікації, така видаткова накладна підлягає коригуванню згідно умов специфікації.

Відповідно до п.8.4 Договору у випадку порушення строку оплати поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір з протоколом розбіжностей підписано сторонами та підписи скріплені печатками сторін.

На виконання умов Договору згідно видаткових накладних від 26.10.2024, від 07.11.2024, від 09.11.2024, від 13.11.2024, від 16.11.2024 та від 19.11.2024 позивач поставив відповідачу обумовлений товар на суму 15 263,32грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом відповідальної особи в графі «Отримав», завіреним печаткою ТОВ «Волинь-Паливо».

Отриманий товар відповідач не оплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість на суму 15 263,32грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 147 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За наведеним законодавчим визначенням основними обов`язками сторін договору купівлі-продажу є: для продавця - передати майно (товар), для покупця - сплата його вартості.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Накладна це супроводжуючий первинний документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами.

Факт отримання товару відповідачем та відсутність заперечень є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

У визначений сторонами строк відповідач не оплатив отриманий товар за зазначеними накладними. На день розгляду спору заборгованість відповідача згідно укладеного договору поставки становить 15 263,32грн, не оспорена відповідачем, підтверджена матеріалами справи, є підставною та обґрунтованою, а позов в цій частині підлягає до задоволення.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до поданих розрахунків, позивач нарахував відповідачу 738,48грн пені за період з 10.12.2024 по 12.02.2025 згідно п.8.4 Договору.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки зазначає, що позивачем невірно визначено період нарахування пені.

Як вбачається з поданого розрахунку, пеня нарахована позивачем враховуючи останню поставку. Оскільки остання поставка позивачем була здійснена 19.11.2024, з огляду на умови п.4.1 Договору, яким передбачено, що товар повинен бути оплачений у строк, що не перевищує 21 день, строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної Покупцем, розрахунок пені слід проводити з 11.12.2024 (19.11.2024 + 21 день).

Здійснивши власний розрахунок пені на суму заборгованості 15263,32грн, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 737,85грн пені за період з 11.12.2024 по 12.02.2025 та відмову у позові в частині стягнення 0,63грн пені.

З огляду на зазначене позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛИНЬ-ПАЛИВО (3020, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул.Електроапаратна, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ-ЦЕНТР ЛТД (34500, Рівненська обл., Сарненський район, м.Сарни, вул.Ш.Руставелі, буд.17, ) 16001грн. 17коп. (з яких: 15263грн 32коп заборгованості, 737грн 85коп пені), а також 3 028грн витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 0,63грн пені.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 14.04.2025.

Суддя О. Г. Слободян