УХВАЛА

10 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 927/4/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Колос І.Б., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" - адвоката Кулик Н.Д., довіреність № 482/25 від 20.12.2024,

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ТВН-Агро" - адвоката Косминіна О.В., ордер АІ № 1796820 від 20.01.2025,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТВН-Агро" (далі - ТОВ "ТВН-Агро")

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 (головуючий Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.)

у справі № 927/4/24

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (далі - ТОВ "Твій Газзбут")

до ТОВ "ТВН-Агро"

про стягнення 3 213 996,51 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Твій Газзбут" звернулося до суду з позовом до ТОВ "ТВН-Агро" про стягнення 3 213 996,51 грн заборгованості, з яких: 877 256,79 грн заборгованості за поставлений природний газ, 24 618,00 грн 3% річних, 36 482,27 грн інфляційних втрат, 375 831,09 грн пені, 1 843 573,48 грн штрафу та 56 234,88 грн компенсації вартості послуги доступу до потужності.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 24.06.2022 № 41АР200-92975-22 (далі - Договір), в частині сплати коштів за спожитий у листопаді-грудні 2022 року природний газ, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 877 256,79 грн, на яку позивач нарахував пеню у розмірі 375 831,09 грн згідно з пунктом 6.2.1 Договору, а також 24 618,00 грн трьох процентів річних та 36 482,27 грн інфляційних втрат, на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У зв`язку з тим, що фактичний обсяг споживання відповідачем природного газу був меншим (у липні-жовтні 2022 року) та більшим (у листопаді-грудні 2022 року) від підтвердженого обсягу газу, позивач на підставі пунктів 6.2.2, 6.2.3 Договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф у загальному розмірі 1 843 573,48 грн. Крім того, за відхилення в сторону зменшення/збільшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання відповідно до пункту 6.2.5 Договору позивач також просить стягнути з відповідача 56 234,88 грн компенсації вартості послуги доступу до потужності в липні-грудні 2022 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 (суддя Шморгун В.В.): позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "ТВН-Агро" на користь ТОВ "Твій Газзбут" 877 256,79 грн заборгованості за поставлений природний газ, 100 000,00 грн пені, 24 618,00 грн трьох процентів річних, 36 482,27 грн інфляційних втрат, 20 927,51 грн компенсації вартості послуги доступу до потужності; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 877 256,79 грн. Також, за перерахунком суду першої інстанції розмір пені за визначений позивачем період становить 377 708,81 грн, тобто є більшим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем. При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені до 100 000,00 грн. Крім того, за перерахунком суду першої інстанції розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат становлять 24 756,41 грн та 38 313,82 грн відповідно, тобто є більшими ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем. Оскільки відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог та не може самостійно змінювати предмет позову, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах, тобто у розмірах 24 618,00 грн та 36 482,27 грн, відповідно.

У той же час, місцевий господарський суд виснував, що визначена сторонами у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 Договору відповідальність за своєю правовою природою відноситься до збитків, відшкодування яких передбачено розділом VII Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) та які нараховуються за формулою та в порядку, встановленими зазначеними Правилами. Оскільки позивач не надав суду доказів понесених збитків (шкоди) в результаті споживання відповідачем природного газу у меншому та більшому обсягах від підтвердженого, не довів вини заподіювача шкоди та причинного зв`язку між діями заподіювача та настанням збитків, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача зазначених штрафів, які фактично є збитками, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до здійсненого судом першої інстанції розрахунку суми спірної компенсації за жовтень 2022 року її розмір становить 7 716,39 грн. За інші місяці позивач правильно розрахував суму компенсації вартості послуги доступу до потужності, а отже загальний її розмір, який підлягає стягненню з відповідача становить 20 927,51 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у визначеному судом розмірі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025: рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 скасовано в частині відмови у стягненні з ТОВ "ТВН-Агро" на користь ТОВ "Твій Газзбут" 1 843 573,48 грн штрафу; ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено; стягнуто з ТОВ "ТВН-Агро" на користь ТОВ "Твій Газзбут" 1 843 573,48 грн штрафу; в іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції не погодився із висновками місцевого господарського суду про те, що визначена сторонами у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 Договору відповідальність за своєю правовою природою відноситься до збитків і позивачем недоведено у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що могло би обумовити їх стягнення.

Врахувавши правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23, апеляційний суд виснував, що у цьому випадку, всупереч частині другій статті 237 ГПК України, місцевий господарський вийшов за межі позовних вимог і застосував переоцінку поняття "штрафу" та його заміну на "збитки". Суд апеляційної інстанцій визнав правомірним нарахування штрафу на підставі пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору, а його розрахунок - арифметично вірним, у зв`язку із чим задовольнив позовні вимоги в цій частині.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржувалося лише в частині відмови у стягненні штрафу. В іншій частині зазначене рішення апеляційним судом не переглядалося.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "ТВН-Агро" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на неправильне застосування апеляційним судом статей 3, 627, 629, 714 ЦК України, без урахування висновків щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18, від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 та від 11.01.2024 у справі № 924/423/23.

Просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ТОВ "Твій Газзбут" подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.06.2022 ТОВ "Твій Газзбут" (постачальник) та ТОВ "ТВН-Агро" (споживач) уклали Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (пункт 1.1);

- річний плановий обсяг постачання газу - до 132 000 м3. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору (пункти 1.2, 1.3);

- постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно. У разі нерівномірного щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання, споживач зобов`язаний до 10:00 год. дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, надати постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планових щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. У разі необхідності коригування обсягів планового споживання природного газу у газовій добі споживання, споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 18:00 год. газової доби постачання природного газу. Заявка також має містити планові щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Заявки надаються споживачем на електронну адресу постачальника з наступним направленням заявок у письмовому вигляді на адресу постачальника. Не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені споживачу (пункт 2.3);

- обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання протягом розрахункового періоду в розмірі +/- 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу (пункт 2.4);

- визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог кодексу ГРМ (підпункт 2.5.1 пункту 2.5); на підставі отриманих від споживача даних та/або Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (підпункт 2.5.2 пункту 2.5); споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (підпункт 2.5.3 пункту 2.5); у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника (підпункт 2.5.4 пункту 2.5);

- розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається (пункт 3.1);

- ціна 1 м3 природного газу без урахування податку на додану вартість становить 32,50 грн. Крім того, компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,136576 грн. Ціна 1 м3 природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 32,636576 грн. Податок на додану вартість становить 6,52731520 грн. Всього ціна 1 м3 природного газу становить 39,16389120 грн (пункт 3.2);

- зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, крім випадку, визначеного пунктом 3.3.1 цього договору (пункт 3.3);

- у разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного пунктом 4.2 цього договору, більше ніж на 3 банківські дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу, яка з урахуванням вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 40,16389120 грн. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (пункт 3.3.1);

- розрахунковий період за договором становить один календарний місяць (пункт 4.1);

- оплата газу за договором здійснюється споживачем у наступному порядку: оплата у розмірі 15% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки; оплата у розмірі 25% здійснюється споживачем не пізніше першого числа місяця поставки газу; оплата у розмірі 30% здійснюється споживачем не пізніше десятого числа місяця поставки газу; оплата у розмірі 30% здійснюється споживачем не пізніше 20-го числа місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним (пункт 4.2; у редакції додаткової угоди від 30.09.2022, чинній з 01.10.2022);

- договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ "Твій Газзбут" в інформаційній платформі Оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї з сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та договором. Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності) (пункти 10.1-10.3).

У додатку № 1 до Договору зазначені планові обсяги постачання газу у 2022 році по місяцях, м3: липень - 5 000; серпень 5 000; вересень - 12 000; жовтень - 100 000; листопад - 10 000; грудень - 0.

У подальшому сторони уклали низку додаткових угод до Договору, якими погоджували зміну ціни природного газу за 1 м3 з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ, зокрема:

- додаткову угоду від 29.07.2022 № ДУ-1/41АР200-92975-22, відповідно до якої з 01.08.2022 збільшено ціну природного газу за 1 м3 з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності до 40,96990933 грн без ПДВ, а з ПДВ - до 49,16389120 грн;

- додаткову угоду від 30.08.2022 № ДУ-2/41АР200-92975-22, відповідно до якої з 01.09.2022 збільшено ціну природного газу за 1 м3 з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності до 44,30324267 грн без ПДВ, а з ПДВ - до 53,16389120 грн;

- додаткову угоду від 30.09.2022 № ДУ-3/41АР200-92975-22, відповідно до якої з 01.10.2022 зменшено ціну природного газу за 1 м3 з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності до 38,88657600 грн без ПДВ, а з ПДВ - до 46,66389120 грн.

Договір, додатки до нього та додаткові угоди від 29.07.2022, від 30.08.2022 та від 30.09.2022 від імені ТОВ "Твій Газзбут" містять підписи старшого менеджера із збуту Антоненко І.А., а від імені ТОВ "ТВН-Агро" - директора Триноса С.М., їх підписи скріплені печатками цих товариств.

У період з липня по грудень 2022 року ТОВ "Твій Газзбут" поставило ТОВ "ТВН-Агро" природний газ у кількості 118 443,47 м3, на підтвердження чого надано акти приймання-передачі природного газу:

- від 31.07.2022 № ТГ382040782, відповідно до якого обсяг поставленого у липні 2022 року газу становить 1 647,94 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 32,636576 грн, а загальна вартість поставленого газу - 64 539,74 грн з ПДВ;

- від 31.08.2022 № ТГ382064738, відповідно до якого обсяг поставленого у серпні 2022 року газу становить 116,96 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 40,96990933 грн, а загальна вартість поставленого газу - 5 750,21 грн з ПДВ;

- від 30.09.2022 № ТГ382077003, відповідно до якого обсяг поставленого у вересні 2022 року газу становить 721,3 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 44,30324267 грн, а загальна вартість поставленого газу - 38 347,12 грн з ПДВ;

- від 31.10.2022 № ТГ382099519, відповідно до якого обсяг поставленого у жовтні 2022 року газу становить 52 486,12 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 38,886576 грн, а загальна вартість поставленого газу - 2 449 206,59 грн з ПДВ;

- від 30.11.2022 № ТГ382120772, відповідно до якого обсяг поставленого у листопаді 2022 року газу становить 53 272,42 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 44,303242667 грн, а загальна вартість поставленого газу - 2 832 169,14 грн з ПДВ;

- від 31.12.2022 № ТГ382142315, відповідно до якого обсяг поставленого у грудні 2022 року газу становить 10 171,73 м3, ціна за 1 м3 без ПДВ - 44,303242667 грн, а загальна вартість поставленого газу - 540 768,74 грн з ПДВ.

На актах приймання-передачі природного газу від 31.07.2022, від 31.08.2022 та від 30.09.2022 від імені ТОВ "Твій Газзбут" міститься підпис старшого менеджера Антоненко І.А., на акті від 31.10.2022 - начальника відділу Захаренко Я.В., а від імені ТОВ "ТВН-Агро" - директора Триноса С.М., їх підписи скріплені печатками цих товариств. Акти приймання-передачі природного газу від 30.11.2022 та від 31.12.2022 не підписані з боку ТОВ "ТВН-Агро".

На підтвердження спожитого ТОВ "ТВН-Агро" обсягу природного газу ТОВ "Твій Газзбут" надало витяги з платформи ГТС, у яких зазначений як добовий обсяг споживання природного газу, так і сумарний обсяг за кожен місяць здійснення постачання.

21.12.2022 припинено газопостачання об`єкта ТОВ "ТВН-Агро" шляхом встановлення інвентарної заглушки, про що зазначено в акті обстеження/контрольного огляду вузла обліку № 546.

У зв`язку з помилково відображеною ціною природного газу за листопад та грудень 2022 року ТОВ "Твій Газзбут" провело коригування актів приймання-передачі природного газу від 30.11.2022 № ТГ382120772, від 31.12.2022 № ТГ382142315 та склало відповідні акти коригування, про що повідомило ТОВ "ТВН-Агро" листом від 18.07.2023 № 200-Сл-8929-0723.

Відповідно до актів коригування від 17.07.2023 № ТГ382120772/К та № ТГ382142315/К змінено (зменшено) ціну природного газу у листопаді-грудні 2022 року за 1 м3 без ПДВ до 38,88657600 грн та загальну вартість поставленого газу: у листопаді 2022 року - до 2 485 898,41 грн; у грудні 2022 року - до 474 652,50 грн. Акти коригування від 17.07.2023 не підписані з боку ТОВ "ТВН-Агро".

Отже, загальна вартість поставленого ТОВ "ТВН-Агро" природного газу за актами приймання-передачі природного газу, з урахуванням актів коригування, становить 5 518 394,57 грн.

Натомість ТОВ "ТВН-Агро" перерахувало ТОВ "Твій Газзбут" кошти за поставлений природний газ у загальному розмірі 4 641 137,78 грн.

ТОВ "ТВН-Агро" не заперечує проти обсягу поставленого ТОВ "Твій Газзбут" природного газу, однак вважає, що воно повністю розрахувалося за спожитий у листопаді-грудні 2022 року газ, оскільки оплатило його вартість за ціною 32,50 грн за 1 м3 на підставі усної домовленості з менеджером ТОВ "Твій Газзбут". Доказів на підтвердження досягнення такої домовленості ТОВ "ТВН-Агро" суду не надало.

Між сторонами велось листування щодо зміни договірної ціни на природний газ, починаючи з листопада 2022 року.

Так, 06.12.2022 ТОВ "Твій Газзбут" в електронному вигляді надіслало ТОВ "ТВН-Агро" додаткову угоду від 28.10.2022 № ДУ-5/41АР200-92975-22 щодо внесення змін до Договору, зокрема, в частині збільшення ціни на газ з 01.11.2022 до 44,86389120 грн за 1 м3, яку просило підписати та повернути на його адресу.

ТОВ "ТВН-Агро" у листі від 07.12.2022 № 31 повідомило ТОВ "Твій Газзбут" про незгоду із запропонованою у додатковій угоді від 28.10.2022 ціною на природний газ та про відмову від підписання цієї додаткової угоди, а також просило встановити середню ринкову ціну на газ на листопад 2022 року у розмірі 32,50 грн.

ТОВ "Твій Газзбут" направило ТОВ "ТВН-Агро" лист-вимогу від 28.03.2023 № 200-Сл-5053-0323, у якій просило у семиденний строк з дня отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за Договором у розмірі 3 370 476,66 грн, з яких 1 289 643,76 грн заборгованості за поставлений природний газ, 146 392,56 грн пені, 1 843 573,48 грн штрафу та 56 234,88 грн компенсації вартості послуги доступу до потужності.

У листах від 25.04.2023 № 24 та від 14.06.2023 № 36 ТОВ "ТВН-Агро" просило ТОВ "Твій Газзбут" повторно розглянути звернення щодо встановлення ціни на природний газ за листопад 2022 року у розмірі 32,50 грн, а також надати роз`яснення щодо додаткових нарахувань за послугу постачання природного газу, зокрема їх законних підстав, та навести детальний розрахунок таких нарахувань для кожного розрахункового періоду.

У відповідь на лист від 14.06.2023 ТОВ "Твій Газзбут" у листі від 18.07.2023 № 200-Сл-8936-1-0723 зазначило про те, що відповідно до додаткової угоди від 30.09.2022 з жовтня 2022 року ціна на природний газ становила 46,66389120 грн і заборгованість розрахована згідно з цією ціною, відповідно до поставлених обсягів газу.

ТОВ "ТВН-Агро" у листі від 28.07.2023 № 38 зазначило про те, що акт приймання-передачі за листопад 2022 року він отримав 12.12.2022, а за грудень 2022 року взагалі не отримав, а також просив надати обґрунтування підвищення ціни на газ.

Доказів укладення додаткової угоди щодо встановлення ціни на природний газ з листопада 2022 року у розмірі 32,50 грн за 1 м3 суду не надано.

За наслідками розгляду справи судами попередніх інстанцій, скаржник не погоджується із результатами розгляду позовних вимог про стягнення 249 497,93 грн штрафу за перевищення обсягу газу на підставі підпункту 6.2.2 Договору та 1 594 075,55 грн штрафу за недовикористаний обсяг природного газу на підставі підпункту 6.2.3 Договору.

Так, суди дійшли протилежних висновків щодо наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, нарахованих на підставі пунктів 6.2.2, 6.2.3 Договору.

Суд першої інстанції, зокрема, виснував, що пункт 6.2.2 Договору відповідає підпункту 2 пункту 1 розділу VII Правил, а пункт 6.2.3 Договору відповідає підпункту 1 пункту 1 розділу VII Правил, але у Договорі сторони визначили, що це є штрафом, а не збитками. Оскільки позивач не надав суду доказів понесених збитків (шкоди) в результаті споживання відповідачем природного газу у меншому та більшому обсягах від підтвердженого, не довів вини заподіювача шкоди та причинного зв`язку між діями заподіювача та настанням збитків, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача зазначених штрафів, які фактично є збитками, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд не погодився з цими висновками місцевого господарського суду та, в свою чергу, задовольнив ці позовні вимоги з огляду на таке.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У силу приписів статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Апеляційний суд звернув увагу на те, що у додатку № 1 до Договору сторони визначили планові обсяги газу у 2022 році по місяцях, а у пункті 2.4 Договору погодили, що обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання протягом розрахункового періоду в розмірі +/- 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.

Враховуючи кількість фактично поставленого природного газу, у липні-жовтні 2022 року мало місце використання відповідачем меншого обсягу природного газу від підтвердженого, а у листопаді-грудні 2022 року - перевищення такого обсягу.

Згідно з пунктом 6.2.2 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) * Ц * К, де

Vф - обсяг фактично поставленого газу споживачу протягом розрахункового періоду за договором;

Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період;

Ц - вартість газу за договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1.

Відповідно до пункту 6.2.3 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який стягується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Апеляційний суд дійшов висновку щодо наявності підстав для врахування у розгляді цього спору висновків, викладених Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23 (до прийняття якої зупинялося апеляційне провадження у цій справі):

"107. Майново-господарські зобов`язання мають цивільно-правову природу і регулюються передусім нормами ЦК із визначенням ГК лише окремих їх особливостей (зазначене прямо передбачено частиною першою статті 175 ГК). Цивільне ж право відзначається загальнодозвільним правовим режимом - "дозволено все, що не заборонено".

108. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК). За змістом цієї засади сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

109. Принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати:

- можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору);

- можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

110. Відсутність у законі дозволу передбачити в договорі ту чи іншу умову не є рівнозначною забороні включення такої умови в договір.

111. Сторони не позбавлені права встановити в договорі на випадок порушення його умов такий платіж, який вони вважатимуть за необхідне (відшкодування збитків, штраф тощо), якщо це не заборонено законом.

112. Отже, необхідним є встановлення змісту умови договору та справжнього волевиявлення сторін. Якщо у договорі сторони заздалегідь узгодили вид та розмір санкції (її конкретний грошовий вираз), зокрема шляхом встановлення порядку розрахунку, така у мова є обов`язковою для виконання.

113. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

114. У цій справі не поставало питання визнання Договору неукладеним з підстав невизначення істотної умови Договору в частині порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих унаслідок його порушення.

115. Об`єднана палата зазначає, що в разі узгодження сторонами санкції у вигляді штрафу та закріплення її в договорі суд не має вдаватися до її перекваліфікації на збитки за відсутності ознак зловживання свободою договору чи прямої законодавчої заборони.

116. Перекваліфікація судом платежу на випадок невиконання, який сторони дійсно чітко та недвозначно позначили в договорі як штраф, на збитки, заздалегідь визначені збитки (і навпаки) не може вважатися припустимим.

Щодо правової природи відповідальності (санкції), передбаченої п. 6.2.2 Договору

117. Як встановили суди попередніх інстанцій, сторони в межах принципу свободи договору встановили санкцію у виді штрафу та передбачили порядок його розрахунку, що не суперечить вимогам законодавства.

118. Згідно з буквальним тлумаченням п. 6.2.2 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постання газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф - обсяг фактично поставленого газу протягом розрахункового періоду; Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц - вартість газу за Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1.

119. Разом із тим Верховний Суд у постанові від 01.11.2023 у справі №911/1893/22, де предметом спору було стягнення, зокрема, штрафу за споживання газу у більшому та меншому обсягах (за відповідні місяці у спірному періоді) від підтверджених обсягів постачання газу, погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що визначена сторонами договору у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 відповідальність за своєю правовою природою належить до збитків, відшкодування яких передбачено розд. VII Правил № 2496, та які нараховуються за формулою та в порядку, встановленими зазначеними Правилами. З огляду на вказане колегія суддів вважала, що позивач, який є постачальником природного газу для потреб непобутових споживачів, мав довести факт понесення збитків та їх розмір; вину заподіювача шкоди та причинного зв`язку між діями заподіювача та настанням збитків.

120. Зважаючи на мотиви, наведені в цій постанові, Об`єднана відступає від зазначеного висновку (на який також посилається скаржник).

121. Норми Правил № 2496 самі по собі не змінюють правову природу умови п. 6.2.2 Договору, не надають підстав для іншого тлумачення чи перекваліфікації спірної санкції.

122. Таким чином, суди попередніх інстанцій, зважаючи на п. 6.2.2 Договору та вжите в ньому формулювання, обґрунтовано визначили, що спірна санкція є штрафом (згідно з буквальним тлумаченням).

123. Водночас, зважаючи на фактичні обставини цієї справи, Об`єднана палата не розглядає питання щодо відступу від висновків Верховного Суду у складі:

- колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20;

- суддів Об`єднаної палати від 17.06.2022 у справі №904/6994/20.

124. У вказаних справах стягнення збитків зі споживача відбувалося на підставі підпункту 1 п. 1 розд. VI Правил № 2496. Натомість, як вже було зазначено, в цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі стягненням іншого виду санкції - штрафу, який сторони узгодили в п. 6.2.2 Договору.".

Урахувавши правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23, апеляційний суд виснував, що в цьому випадку, всупереч частині другій статті 237 ГПК України місцевий господарський суд вийшов за межі позовних вимог і застосував переоцінку поняття "штрафу" та його заміни на "збитки".

Перевіривши розрахунок позивача, суд апеляційної інстанції виснував, що заявлений до стягнення розмір штрафу, нарахований на підставі пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору, є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням Договору, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 1 843 573,48 грн підлягає задоволенню.

Натомість ТОВ "ТВН-Агро" не погоджується з такими висновками апеляційного суду та на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на неправильне застосування апеляційним судом статей 3, 627, 629, 714 ЦК України, без урахування висновків щодо застосування цих норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18, від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 та від 11.01.2024 у справі № 924/423/23.

Верховний Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і в разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить у першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Водночас, Верховний Суд у силу приписів статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові судів попередніх інстанцій чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Так, у справі № 904/4156/18, на яку посилається скаржник, державне підприємство звернулося з позовом до іншого державного підприємства про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем свої зобов`язань за договором купівлі-продажу уранового оксидного концентрату в частині порушення строку своєчасної оплати товару, внаслідок чого позивач нарахував відповідачеві пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

У справі № 910/12876/19 публічне акціонерне товариство звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення авансового платежу, пені, 10% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 10 днів та 20% штрафу за порушення строків надання послуг на строк понад 30 днів

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасного надання послуг з налаштування та здійснення модифікацій до програмного продукту та відповідно до здійсненої передоплати, внаслідок чого згідно з умовами договору відповідач зобов`язаний сплатити обумовлені пеню та штрафи за порушення строку надання послуг за кожним з етапів, а також повернути 2 193 860,43 грн сплачених позивачем авансових платежів за послуги, щодо яких не оформлено акти приймання-передачі етапу наданих послуг.

Верховний Суд зазначає, що висновки у наведених справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних спірних правовідносин, встановлених обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду у наведених справах, на які посилається скаржник, за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 та міркування викладені у цій ухвалі, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цих справ за наведеними правовими ознаками зі справою, що розглядається, адже вони відрізняються за підставою позову, за доводами і доказами, наданими сторонами, предметом їх доказування, і тому застосування норм права, наведених скаржником, за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а вказані для порівняння судові рішення хоча і містять посилання на означені скаржником норми права, втім не свідчить, що суд в наведених скаржником постановах в інший спосіб, або не так їх витлумачив, а тому вони не є релевантними до обставин цієї справи.

Водночас у справі № 924/423/23 ТОВ "Твій Газзбут" (тотожний позивач) звернулося з позовом до іншого товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення штрафу за недовикористаний обсяг природного газу, штрафу за недотримання щодобового споживання планового обсягу газу, штрафу за відхилення добового обсягу природного газу, пені та 3% річних.

Позовні вимоги, з посиланням на пункт 1 розділу VII Правил, мотивовані тим, що відповідачем спожито менший об`єм природного газу, ніж був узгоджений (підтверджений) сторонами у договорі про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів та додаткових угодах до нього, у зв`язку з чим позивачем, на підставі підпунктів 6.2.3, 6.2.4 та 6.2.5 пункту 6.2 розділу 6 договору, нараховано штраф за недовикористаний обсяг природного газу, штраф за недотримання щодобового споживання планового обсягу газу, штраф за відхилення добового обсягу природного газу. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати за постачання природного газу за договором, позивач просив стягнути пеню та 3% річних.

Як і у цій справі, що розглядається, № 927/4/24, у межах розгляду зазначеної справи № 924/423/23 судами, зокрема, встановлено, що підпункт 6.2.3 договору про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів відповідає підпункту 1 пункту 1 розділу VII Правил, але у договорі сторони вказали, що це є штрафом, а не збитками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за підпунктом 6.2.3 договору, який, за висновками судів, за своєю правовою суттю є збитками, останні виходили із того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків, не довів протиправної поведінки та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням збитків, тобто, не довів об`єктивну сторону правопорушення з чим погодився і Верховний Суд.

Отже, Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 у справі № 924/423/23, зокрема, визнав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що визначена сторонами у підпункті 6.2.3 договору відповідальність за своєю правовою природою відноситься до збитків, відшкодування яких передбачено розділом VII Правил та які нараховуються в порядку, встановленим зазначеними Правилами. (Близька за змістом правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 911/1893/22, на що послався Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 11.01.2024 у справі № 924/423/23).

Верховний Суд зазначив, що право постачальника вимагати на підставі Правил та договору від споживача відшкодування збитків за перевищення/недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

За висновком Верховного Суду у цьому випадку має місце невідповідність предмета позову (матеріально правової вимоги позивача до відповідача) фактичному предмету спору у цій справі (об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем та який врегульовано спеціальними нормами законодавства у сфері постачання природного газу), виснував правильність визначення судами попередніх інстанцій правової природи спірних правовідносин та відсутність підстав для застосування до них частини першої статті 230 ГК України.

Надаючи оцінку доводам скаржника про неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.01.2024 у справі № 924/423/23, колегія суддів зазначає, що правовідносини у справі № 927/4/24 та у справі № 924/423/23 є подібними.

Водночас питання щодо: правової природи відповідальності (санкції), передбаченої розділом VIІ Правил; права сторін самостійно визначити в договорі вид санкції, яка підлягає застосуванню; уповноваженості суду самостійно встановлювати правову природу такої санкції та здійснювати її перекваліфікацію вже були предметом дослідження Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у межах справи № 904/1553/23.

У постанові від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, зокрема, зазначив таке:

"103. У розд. VIІ Правил № 2496 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі (редакція з 01.07.2020)) визначено порядок відшкодування збитків та вирішення спорів.

104. У зазначеному розділі наведені випадки відшкодування споживачем, який не є побутовим, постачальникові (у разі споживання об`єму природного газу у меншому/перевищеному об`ємі від підтвердженого обсягу газу), а також розмір збитків у разі споживання у меншому або більшому об`ємах (обсягах) газу, що в першому випадку має становити не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період, а в другому - розраховується за формулою, наведеною у підпункті 2 розд. VIІ Правил № 2496…";

"106. …підпункт 2 п. 1 розд.VII Правил № 2496 (у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі (редакція з 01.07.2020)) закріплює заздалегідь погоджені збитки, що нараховуються споживачу за встановленою формулою внаслідок перевищення об`єму (обсягу) природного газу…";

"111. Сторони не позбавлені права встановити в договорі на випадок порушення його умов такий платіж, який вони вважатимуть за необхідне (відшкодування збитків, штраф тощо), якщо це не заборонено законом.";

"115. …в разі узгодження сторонами санкції у вигляді штрафу та закріплення її в договорі суд не має вдаватися до її перекваліфікації на збитки за відсутності ознак зловживання свободою договору чи прямої законодавчої заборони.

116. Перекваліфікація судом платежу на випадок невиконання, який сторони дійсно чітко та недвозначно позначили в договорі як штраф, на збитки, заздалегідь визначені збитки (і навпаки) не може вважатися припустимим…";

"121. Норми Правил № 2496 самі по собі не змінюють правову природу умови п. 6.2.2 Договору, не надають підстав для іншого тлумачення чи перекваліфікації спірної санкції.".

За наслідками розгляду справи № 904/1553/23 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.11.2024 відступив від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.11.2023 у справі № 911/1893/22, де предметом спору було стягнення, зокрема, штрафу за споживання газу у більшому та меншому обсягах (за відповідні місяці у спірному періоді) від підтверджених обсягів постачання газу і Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що визначена сторонами договору у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 відповідальність за своєю правовою природою належить до збитків, відшкодування яких передбачено розділом VII Правил, та які нараховуються за формулою та в порядку, встановленими зазначеними Правилами. Вважав, що позивач, який є постачальником природного газу для потреб непобутових споживачів, мав довести факт понесення збитків та їх розмір; вину заподіювача шкоди та причинного зв`язку між діями заподіювача та настанням збитків.

Отже, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23 відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.11.2023 у справі № 911/1893/22, про те, що визначена сторонами договору у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 відповідальність за своєю правовою природою належить до збитків, відшкодування яких передбачено розділом VII Правил, та які нараховуються за формулою та в порядку, встановленими зазначеними Правилами і які (збитки) підлягають доведенню в загальному порядку, констатувавши, що такі нарахування є саме штрафом, вільно погодженим сторонами договору.

Правовідносини у справах № 911/1893/22, № 924/423/23, № 904/1553/23 та у цій справі № 927/4/24 є подібними, а висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.01.2024 у справі № 924/423/23, на неврахування яких посилається скаржник, є подібними до наведених висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.11.2023 у справі № 911/1893/22, від яких здійснено відступлення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 904/1553/23.

Верховний Суд, зазначає, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні правовідносини.

Отже підстава касаційного оскарження, обґрунтована з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ "ТВН-Агро".

З огляду на принцип диспозитивності виключно скаржником визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин Верховний Суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у касаційній скарзі та стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги ТОВ "ТВН-Агро" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, не підтвердилися, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ТВН-Агро" підлягає закриттю.

Керуючись статтею 234 та пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ТВН-Агро" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 927/4/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя А. Ємець