РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/136/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агровет Продакшн

, вул. Пекурівська, буд. 44, смт. Седнів, Чернігівський район, Чернігівська область, 12255

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансойлгруп 23,

, проспект Миру, б. 49а, м. Чернігів, 14000

про стягнення 23 845,16 грн

Учасники справи не викликались.

Товариством з обмеженою відповідальністю Агровет Продакшн подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансойлгруп 23 про стягнення 23 845,16 грн боргу.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №927/136/25 без повідомлення (виклику) сторін у справі; учасникам справи надано строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень.

Позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету позивача в підсистемі Електронний суд.

Ухвала суду від 18.02.2025, направлена на адресу відповідача (проспект Миру, б. 49а, м. Чернігів, 14000), повернута відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», дата проставлення відмітки 22.02.2025.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяви про зміну місцезнаходження від відповідача до суду не надходило.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2025 місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Трансойлгруп 23: проспект Миру, б. 49а, м. Чернігів, 14000.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Граничним строком на подання відзиву в даній справі є 10.03.2025.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 05.05.2023 суборенди нерухомого майна - нежитлового приміщення для розміщення складу по вул. Центральна, б.5 с. Сатанівка, Уманський район, Черкаська область, в частині оплати орендної плати за період з 05.05.2023 по 31.12.2024.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи встановлені судом.

05.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровет Продакшн» (Орендарем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансойлгруп 23» (Суборендарем) було укладено договір суборенди нерухомого майна (далі Договір).

Згідно з розділом 1 Договору Орендар передає, а Суборендар приймає в платне тимчасове користування нерухоме майно (надалі об`єкт, що орендується), що перебуває у оренді Орендаря на підставі договору оренди із власником Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровет Атлантик Груп» ідентифікаційний код - 39790838.

Об`єкт, що орендується: нежитлове приміщення для розміщення складу.

Адреса: вул. Центральна буд.5, с. Сатанівка, Уманський район Черкаська область.

Відповідно до п. 2.1. Договору об`єкт, що орендується, вважається переданим від Орендаря до Суборендаря з моменту підписання даного договору. Сторони даного Договору визначають, що датою початку використання об`єкту оренди Суборендарем є дата підписання сторонами цього Договору, та складання окремого акту приймання-передачі не вимагається (може здійснюватися за потреби сторін).

Термін дії договору та строк оренди: з дати підписання даного Договору по 31 грудня 2024 р. Термін суборенди може бути скорочений або подовжений лише за взаємною згодою сторін, або на підставі інших умов передбачені даним Договором (п. 3.1. 3.2. Договору).

Відповідно до умов п. 4.1. Договору у зв`язку із триваючим періодом воєнного стану, на період дії воєнного стану (але не пізніше фактичного завершення строку оренди, залежно від того, яка з подій настане раніше) орендна плата нараховується у зниженому розмірі та одним платежем по завершені строку оренди, із розрахунку 1200,00 грн (у т.ч. ПДВ 20%) за кожен місяць фактичного користування Суборендарем об`єктом, що орендується. Орендна плата за увесь період суборенди нараховується одним платежем та вважається нарахованою з моменту складання сторонами двостороннього акту передання-прийняття послуг оренди за весь період суборенди (в якому фіксується фактичний період суборенди), який підписуються протягом 15 днів з моменту припинення суборенди; у разі не підписання такого акту сторонами, орендна плата вважається нарахованою на підставі умов цього договору та за строк суборенди, визначений листом Орендаря на адресу Суборендаря.

Суборендар зобов`язується, зокрема, своєчасно здійснювати орендні платежі (п.6.1. Договору).

Згідно з п. 7.1. Договору об`єкт, що орендується повинен бути повернений (переданий Суборендарем та прийнятий Орендарем) протягом 10 днів після закінчення Договору оренди.

Згідно з актом здачі-приймання робіт (послуг) №17 від 15.01.2025 загальний розмір оренди нежитлового приміщення для розміщення складу за період з 05.05.2023 по 31.12.2024 становить 23 845,16 грн.

У порушення умов Договору відповідачем не вжито заходів для фіксування строку фактичного користування приміщенням та складання відповідного акту повернення приміщення із суборенди у встановлений Договором строк, орендну плату не сплачено.

Позивач звернувся до відповідача 31.01.2025 з листом №299, в якому зафіксував тривалість підлягаючого оплаті строку оренди як 20 календарних місяців, з 05.05.2023 по 31.12.2024 включно, виходячи із граничного строку закінчення суборенди відповідно до п.3.1 Договору, а також просив не пізніше 3-х календарних днів з моменту отримання даного листа оплатити орендну плату.

Даний лист разом з актом приймання-передачі (повернення з суборенди) нежитлового приміщення та актом здачі-приймання робіт (послуг) №17 від 15.01.2025 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією. Що підтверджено накладною Укрпошти №299 від 31.01.2025, описом вкладення та фіскальним чеком від 31.01.2025.

Згідно з трекінгом відправлень з сайту Укрпошти відправлення №299 повернуто позивачу 03.02.2025 (одержувач відсутній за вказаною адресою).

Станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість з орендної плати відповідачем не погашена та становить 23845,16 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст.283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.1. Договору оренди суборендар зобов`язаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

Оскільки відповідач користувався орендованим нерухомим майном, і факт такого користування не заперечив та не оспорив, то в силу закону та договору зобов`язаний був оплачувати таке користування.

Згідно з актом здачі-приймання робіт (послуг) №17 від 15.01.2025 загальний розмір оренди нежитлового приміщення для розміщення складу за період з 05.05.2023 по 31.12.2024 становить 23 845,16 грн.

З матеріалів справи слідує, позивач направляв відповідачу лист № 299 від 31.01.2025, в якому просив не пізніше 3-х календарних днів з моменту отримання даного листа оплатити орендну плату. Даний лист разом з актом приймання-передачі (повернення з суборенди) нежитлового приміщення та актом здачі-приймання робіт (послуг) №17 від 15.01.2025 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією. Що підтверджено накладною Укрпошти №299 від 31.01.2025, описом вкладення та фіскальним чеком від 31.01.2025.

Відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідно до Договору оренди, своєчасно та в повному обсязі не виконав.

Заборгованість з орендної плати відповідачем не погашена та становить 23 845,16 грн.

Заперечень щодо наявності суми боргу в розмірі 23 845,16 грн за Договором від відповідача не надходило.

На дату ухвалення рішення у цій справі доказів сплати 23 845,16 грн боргу з орендної плати за Договором оренди від відповідача також не надходило.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 23 845,16 грн заборгованості обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Висновки суду.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, які мають значення в ході вирішення наявного спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України, порушення його прав та охоронюваних законом інтересів як орендаря за договором в частині своєчасного отримання плати за весь час фактичного користування відповідачем орендованим приміщенням.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трансойлгруп 23 (, проспект Миру, б. 49а, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агровет Продакшн (, вул. Пекурівська, буд. 44, смт. Седнів, Чернігівський район, Чернігівська область, 12255) 23 845,16 грн боргу за користування нежитловим приміщенням та 2422,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор