ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 Справа № 917/1500/24

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (код за , юридична адреса м.Кременчук, вул. Полковника Гегечкорі буд. 32; фактична адреса вул. Небесної Сотні 32)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» (, юридична адреса Полтавська область, м.Кременчук, вул.Івана Мазепи буд. 25 кв.12 )

про стягнення 261684.89 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс»

про визнання недійним договору

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» про стягнення 261684.89 грн. заборгованості по Договору №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, у тому числі: основна сума заборгованості в розмірі 139897.00 грн.; інфляційні - 25208.21 грн.; 3% річних - 6902.09 грн., пеня (подвійна облікова ставка НБУ) у сумі 89677.59 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.09.24 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/1500/24, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До Господарського суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», в якій він просить визнати недійним договір №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.09.24 суд постановив прийняти зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» про визнання недійним договору №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, об`єднати зустрічну позовну заяву з первісним позовом в одне провадження, перейти до розгляду справи №917/1500/24 за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 17.10.2024.

07.10.2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» надійшла заява, в якій він просить суд залишити без розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ «Вектор.ЛТД», яка подана та підписана Чалап Сергієм Івановичем.

11.10.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» надійшла заява, в якій наведені заперечення на заяву про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ТОВ «Вектор.ЛТД».

16.10.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» надійшли пояснення по справі.

Ухвалою від 17.10.2024 року суд постановив відкласти підготовче засідання на 07.11.2024 року.

Також, суд ухвалою від 17.10.2024 року постановив залишити позовну заяву без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення позивачу даної ухвали.

23.10.2024 року через канцелярію суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява (вх.№14100) про усунення недоліків.

Ухвалою від 24.10.2024 року суд постановив продовжити розгляд справи №917/1500/24 з урахуванням прийнятої зустрічної позовної заяви, призначити підготовче засідання у справі на 07.11.2024 року, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

31.10.24 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» надійшов відзив на зустрічний позов.

05.11.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов.

06.1120.24 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності його представника.

07.11.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» надійшли заперечення (на відповідь на відзив на зустрічний позов).

Ухвалою від 07.11.2024 року господарський суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1500/24 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

02.12.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор. ЛТД» надійшло клопотання про витребування додаткових доказів та відкладення розгляду справи на іншу дату.

03.12.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 03.12.2024 року відкладено розгляд справи на 21.01.2025 року та витребувано у виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області конкурсну документацію, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 04.06.2018 № 654 «Про затвердження конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», у тому числі, з інформацією щодо технічної характеристики об`єктів конкурсу: будинків 5-ти, 9-ти поверховості, що входять до складу Багатоквартирного будинку за адресою: квартал 101, буд.З.

20.01.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 21.01.2025 року відкладено розгляд справи на 13.02.2025 року

12.02.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор. ЛТД» надійшли додаткові письмові пояснення по справі та клопотання про повторне витребування доказів.

12.02.2025 року від виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшла заява про виконання Ухвали суду.

У судовому засіданні 13.02.2025 року суд оголосив перерву до 18.03.2025 року.

У судовому засіданні 18.03.2025 судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість представникам сторін на стадії судових дебатів висловити перед судом свої правові позиції щодо спірних правовідносин та обмінятись репліками.

Представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні проти зустрічного позову заперечував, з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову з підстав викладених у відзиві та заявах по суті спору.

Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним позовом просив у зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги у повному обсязі .

В судовому засіданні 18.03.2025р., після судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 27.03.2025р.

У судовому засіданні 27.03.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

18.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (Управитель) та Співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Кременчук, квартал 101 будинок 3 (Співвласники) в особі міського голови Малецького В.С. був укладений Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 1/244/а та № 1/244б від 18.07.2028 рокую

Укладення цього договору було обумовлено вимогами закону та рішеннями органу місцевого самоврядування.

Так, згідно з абзацом 1, 2 частини 5 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» від 14.05.2015, у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 04.06.2018 № 654 «Про затвердження конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці» було затверджено конкурси; документацію для проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті та визначено Малецького Віталія Олексійовича, міського голову, уповноваженою особою виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, що буде підписувати договори про надання послуг з управління будинком за результатами проведеного конкурсу від імені співвласників багатоквартирних будинків.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 13.07.2018 року №839 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», управителем багатоквартирних будинків, згідно з додатком 1, було призначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс». Під порядковим номером 442 у додатку 1 «Перелік багатоквартирних будинків» до цього рішення значиться і багатоквартирний будинок № 3 по кварталу 101 в м. Кременчуці

Оскільки протягом визначеного законом строку співвласники багатоквартирних будинків (і якому не було на той час створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, то Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» призначено Управителем цього будинку на конкурсних засадах.

18 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (Управитель) та Співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Кременчук, квартал 101 , будинок 3 (Співвласники) в особі міського голови Малецького В.О. було укладено: - договір №1/244а від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком; - договір №1/244б від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. П. 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинком» визначено термін співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» () є власником нежитлового приміщення - громадський будинок, частини вбудованого-прибудованого приміщення, в багатоквартирному будинку №3 кварталу 101 в м.Кременчуці, Полтавської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Веселовським А.Г., приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області за реєстровим №2995 від 15.09.2021 року. Відомості про речове право №43969842 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.09.2021 року у відповідності до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:60377648. Загальна площа приміщення становить 1031,8 кв.м.

Таким чином, власник нежитлового приміщення - ТОВ «Вектор.ЛТД» є співвласником багатоквартирного будинку №3 квартал 101в м.Кременчуці, Полтавської області та прямо зобов`язаний сплачувати витрати на управління багатоквартирного будинку спільно з іншими співвласниками.

ТОВ «Житлорембудсервіс», як призначений управитель та Відповідач за первісним позовом - ТОВ «Вектор.ЛТД», як власник нежитлового приміщення та співвласник багатоквартирного будинку уклали договір №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Предметом цього договору є забезпечення Управителем у строк та на умовах, що передбачені цим договором надання послуги з управління багатоквартирними будинками (далі-Послуга) у житловому будинку, що розташований за адресою м.Кременчук, квартал 101, будинок №3, в якому знаходиться нежитлове приміщення Споживача (відповідач у справі) загальною площею 1031.8 м2, а Споживач/ Відповідач зобов`язувався сплачувати Управителю належну йому за цим договором плату.

У відповідності до п.2.3. договору сторони погодили, що плата послуг з управління за цим договором починає нараховуватись з 15 вересня 2021 року (дата набуття права власності на нерухоме майно у будинку №3 кварталу 101 у м.Кременчуці).

Оплата вноситься Споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Також п.10.1 договору визначено, що дія цього договору поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами з 15.09.2021 року.

Умови укладеного з відповідачем Договору № 1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року відповідають умовам Договору № 1/244б від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

ТОВ «Житлорембудсервіс» вказує, що:

- оскільки, до моменту укладення договору (28.09.2023 року) відповідач не сплачував за послуги з управління багатоквартирним будинком, він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, який судом і було видано 03.07.2023 (судовий наказ №917/1130/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ) про стягнення боргу за договором № 1/244Б від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 15.09.2021 року по 31.05.2023 року.

- на момент видачі судового наказу відповідач ще не уклав договір із Управителем. Судовий наказ про стягнення заборгованості був виконаний у примусовому порядку.

- після цього, між позивачем та відповідачем був укладений договір на надання послуги з управління багатоквартирним будинком №1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року.

- відповідач почав добровільно сплачувати, передбачені договором кошти за послугу з управління багатоквартирним будинком: у жовтні 2023 року сплатив 21090.00 грн., у листопаді-грудні 2023 року та січні 2024 року по 5272,50 грн.

- з лютого 2024 року оплата по договору була припинена, а відповідач звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про скасування судового наказу та про поворот виконання рішення суду.

- у подальшому цей судовий наказ на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» було скасовано та повернуто йому стягнені приватним виконавцем грошові кошти.

- наразі відповідач не сплачує за послуги з управління багатоквартирним будинком і тим самим порушує умови укладеного договору №1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» і просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» 261684 грн 89 коп. заборгованості по Договору №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, у тому числі: основна сума заборгованості в розмірі 139897.00 грн.; інфляційні - 25208.21 грн.; 3% річних - 6902.09 грн., пеня (подвійна облікова ставка НБУ) у сумі 89677.59 грн.

Позивач за зустрічним позовом просив визнати недійним договору №1/244б-687/Ц від 28 вересня 2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинку, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», оскільки при підписанні Договору №1/244б-687/Ц ТОВ «ЖРБС» як Управителем не надавалися відомості або документи, які б свідчили про розмежування, з метою забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна 5-ти поверхового житлового будинку, що розташований за адресою: м. Кременчук, квартал 101, буд.3, відповідно до договору №1/244б від 18.07.2018, допоміжних приміщень, нежитлових приміщень, прибудинкових територій, спільного майна, будівль споруд, які розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку Багатоквартирного будинку.

На думку позивача за зустрічним позовом, ТОВ «ЖРБС» навмисно ввели ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» в оману щодо обставин, які мають істотне значення з огляду на застосування при укладанні Договору №1/244б-687/Ц приписів част.5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме, надало невірну інформацію про те, що право ТОВ «ЖРБС» бути управителем - надавачем послуги з управління багатоквартирним будинком поширюється на Багатоквартирний будинок в цілому та, зокрема, на Нежитлове приміщення, що за своїми наслідками призвело до укладання невигідного для ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» Договору №1/244б-687/Ц, ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» як позивач по зустрічному позову вважає за доцільне з метою захисту своїх прав та інтересів у даній Зустрічній позовній заяві висунути вимогу про визнання Договору №1/244б-687/Ц недійсним з моменту його укладення з відшкодуванням ТОВ «ЖРБС» як стороною, яка застосувала обман, завданих збитків у подвійному розмірі, що складають подвійний розмір витрат, зроблених ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» на виконання Договору №1/244б-687/Ц, сплачених згідно ПІ №9 20.10.2023 на суму 21 090,00грн., ПІ №12 17.11.2023р. на суму 5 272,50грн., ПІ №14 26.12.2023р. на суму 5 272,50грн., ПІ №2 16.01.2024 на суму 5 272,50грн. (всього на суму 36907,50грн.), а саме (2х36907,50) 73815,00грн.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.06.2018 № 654 «Про затвердження конкурсної документації для проведення конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці», а саме додатками 1.1 та 2 Конкурсної документації підтверджують наявність у переліку двох об`єктів конкурсу по Багатоквартирному будинку за адресою: квартал 101, буд.3: перший об`єкт конкурсу за адресою Квартал 101, Номер будинку 3, Кількість квартир 107, Кількість нежитлових приміщень 1, Кількість під`їздів 3, Покрівля 678,8 стосується 9-ти поверхового житлового будинку, що входить до складу Багатоквартирного будинку; другий об`єкт конкурсу за адресою Квартал 101, Номер будинку 3, Кількість 5 квартир 60, Кількість нежитлових приміщень 1, Кількість під`їздів 4, Покрівля 905,0 стосується 5-ти поверхового житлового будинку, що входить до складу Багатоквартирного будинку. Як наслідок, знайшов підтвердження той факт, що відповідно до Конкурсної документації, яка передбачала наявність двох об`єктів конкурсу - окремих частин (5- ти та 9-ти поверхових будинків), що входять до складу Багатоквартирного будинку за адресою: квартал 101, буд.3, на підставі рішення від 13.07.2018 № 839 виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці» було призначено управителем ТОВ «ЖРБС», між яким та Співвласниками багатоквартирного будинку (Співвласники) за адресою: м.Кременчук, квартал 101, буд.3, в особі міського голови Кременчука Малецького В.О., було укладено два договори: договір №1/244а від 18.07.2018, який стосується 9-ти поверхового житлового будинку, що входить до складу Багатоквартирного будинку, та договір №1/244б від 18.07.2018, який стосується 5-ти поверхового житлового будинку, що входить до складу Багатоквартирного будинку.

Крім того, як зазначає позивач за зустрічним позовом, у процесі розгляду справи ТОВ «ЖРБС»: не надало жодних документів, які підтверджують що ТОВ «ЖРБС» як управитель веде облік доходів, витрат, кількісних і якісних показників надання послуги щодо 5- ти та 9-ти поверхових будинків, що входять до складу Багатоквартирного будинку, та кожної складової послуги окремо; по договору №1/244б від 18.07.2018 та по Договору №1/244б-687/Ц від 28.09.2023 не надало підтвердження обсягу фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання такої послуги первинною документацією, що зберігається в управителя, зокрема наказами, табелем обліку робочого часу, розрахунковими листками нарахування заробітної плати робітникам, нарядами-завданнями, актами списання матеріалів, матеріальними звітами майстрів, актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій, документами, що підтверджують технічні показники будинку, тощо.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом робиться висновок, про відсутність доказів у ТОВ «ЖРБС» на підтвердження обсягу фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання послуги по договору №1/244б від 18.07.2018 та по Договору №1/244б-687/Ц від 28.09.2023.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що вищезазначені порушення призводять до необґрунтованого нарахування відповідачем за зустрічним позовом - ТОВ «Житлорембудсервіс» плати за послуги, що порушує його права, а спірний правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики і його право може бути захищене шляхом визнання спірного договору недійсним.

При вирішенні спору суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» () є власником нежитлового приміщення - громадський будинок, частини вбудованого-прибудованого приміщення, в багатоквартирному будинку №3 кварталу 101 в м.Кременчуці, Полтавської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Веселовським А.Г., приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області за реєстровим №2995 від 15.09.2021 року. Відомості про речове право №43969842 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.09.2021 року у відповідності до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:60377648. Загальна площа приміщення становить 1031,8 кв.м.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Законом України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII врегульовано відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, в тому числі у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком.

У статті 1 цього Закону, зокрема, визначено:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору;

- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.

Відповідно до змісту ч. 2, 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 зазначеного Закон, у споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання. У разі порушення споживачами умов договору виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду.

Як встановлено судом, Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 1/244б від 18.07.2018 року було укладено за результатами проведеного конкурсу 10.07.2018 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради у відповідності до вимог наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 року № 150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку».

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 13.07.2018 року №839 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків у місті Кременчуці» управителем багатоквартирних будинків згідно з додатком 1 було призначено товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс». Під порядковим номером 442 у додатку 1 «Перелік багатоквартирних будинків» до цього рішення значиться і багатоквартирний будинок № 3 кварталу 101 в м. Кременчуці.

У відповідності до п. 29-30 Договору № 1/244 б даний договір набирає чинності з моменту підписання та укладається строком на один рік. Управитель зобов`язаний розпочати надання Послуг з управління багатоквартирними будинками за цим Договором з « 01» серпня 2018 року.

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із Сторін не повідомить письмово іншій Стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк. Кількість таких продовжень не обмежується.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Доказів припинення Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком або визнання нечинними рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, на які посилається позивач за первісним позовом, матеріали справи не містять.

Позивач за первісним позовом при зверненні до суду посилається на невиконання відповідачем за первісним позовом укладеного між сторонами договору №1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, а позивач за зустрічним позовом підтверджує факт укладення даного договору, але вважає даний договір таким, що укладений під впливом обману з підстав наведених у зустрічній позовній заяві.

Представником позивача за первісним повідомлено, що раніше вже були судові справи, щодо стягнення заборгованості за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за договором №1/244б від 18.07.2018 р. (щодо частини вбудованого-прибудованого приміщення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, 101 квартал, будинок 3, загальною нежитловою площею 1031,8 кв.м., розташованого на другому поверсі багатоквартирного будинку), зокрема, по справі №917/2187/23.

Суд враховує, що у межах справи №917/2187/23 розглянуто позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» до Акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення 99 709,43 грн., з яких 66 803,54 грн. заборгованість за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 1/244б від 18.07.2018 р., 27 634,90 грн. втрати від інфляції, 5 270,99 грн. 3 % річних.

Рішенням суду у справі №917/2187/23 від 04.04.2024 року встановлено, у тому числі, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» та Співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Кременчук, квартал 101, буд. 3, в особі міського голови Малецького В.С. був укладений договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 1/244б від 18.07.2018 р.; укладення вказаного договору було обумовлено вимогами закону та рішеннями органу місцевого самоврядування; Акціонерне товариство «Укртранснафта» з 01.11.2018 року по 14.09.2021 року було власником частини вбудованого-прибудованого приміщення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, 101 квартал, будинок 3, загальною нежитловою площею 1031,8 кв.м., а отже, належало до співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за вказаною адресою; 15.09.2021 року між Акціонерним товариством «Укртранснафта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» було укладено договір купівлі-продажу № 2995, згідно з яким Продавець (АТ «Укртранснафта») передав у власність Покупця (ТОВ «Вектор.ЛТД») частину вбудованого-прибудованого приміщення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, 101 квартал, будинок 3, загальною нежитловою площею 1031,8 кв.м., розташованого на другому поверсі багатоквартирного будинку.

У відповідності до п. 3 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирного будинку» - «У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласника» та у відповідності п.3 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирного будинку» - «У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника»

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд погоджується з правомірністю твердження позивача за первісним позивом, що виконавцем послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: квартал 101, буд. 3 в м. Кременчуці визначено ТОВ «Житлорембудсервіс», а нарахування за послугу з управління багатоквартирним будинком здійснюються у відповідності до вимог договору № 1/244б від 18.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України), так і інші юридичні факти (п.4 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові від 16.11.2018 р. у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У пунктах 4 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2019 року у справі №759/2328/16-ц зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсності не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позиції юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

При цьому, в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем.

Положеннями п. 3 ч.1 ст.3, ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору який передбачає, право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За приписами ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Положеннями ст.92 ЦК України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно та розумно та не перевищувати своїх повноважень (п. 3 цієї ст. 92 ЦК України).

Ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна з сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з частиною 1 статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману та наявність умислу в діях її контрагента, а й та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду України вказаною у постанові від 13 лютого 2019 року по справі №911/1171/18.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Тобто, визначальною ознакою обману є умисні дії сторони правочину.

У розумінні приписів ст. 230 Цивільного кодексу України обман - це навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину; це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Ознакою обману є, насамперед, умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 Цивільного кодексу України.

При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

У зустрічному позові ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» зазначає, що ТОВ «ЖРБС» навмисно ввела

ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» в оману щодо обставин, які мають істотне значення з огляду на застосування при укладанні Договору №1/244б-687/Ц приписів част.5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме, надало невірну інформацію про те, що право ТОВ «ЖРБС» бути управителем - надавачем послуги з управління багатоквартирним будинком поширюється на Багатоквартирний будинок в цілому та, зокрема, на Нежитлове приміщення, що за своїми наслідками призвело до укладання невигідного для ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» Договору №1/244б-687/Ц.

Разом з тим, позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину .

За даних обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання укладеного договору недійсним.

За змістом ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

У відповідності до ст. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Як встановлено судом, ТОВ «Вектор. ЛТД» являється власником частини вбудованого-прибудованого приміщення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, 101 квартал, будинок 3, загальною нежитловою площею 1031,8 кв.м., а отже, належить до співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за вказаною адресою.

У ст. 382 ЦК України вказано, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок.

Статтею 322 ЦК України установлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 цього Кодексу співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19) зазначено, що: «нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Те, що нежитлові приміщення не належать до категорії допоміжних приміщень (не призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), є ізольованими, а інші мешканці багатоквартирного будинку не є їх співвласниками, не виключає наявність у відповідача статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна.

Власники нежитлових ізольованих приміщень у багатоквартирних будинках теж є співвласниками будинку, тому мають оплачувати послуги з управління багатоквартирним будинком і є обов`язковим для виконання відповідачем по справі, як власником нежитлових приміщень та співвласником багатоквартирного будинку .

Умови укладеного з відповідачем за первісним позовом Договору № 1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року відповідають умовам Договору № 1/244б від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості, ТОВ «Вектор. ЛТД» оплату наданих позивачем послуг не здійснював, внаслідок чого основна сума заборгованість відповідача складає 139897 грн 00 коп.

Зокрема, згідно розрахунку, що наведений у позові, ТОВ «Вектор. ЛТД» станом на 03.09.2024 року повинен був сплатити за період з 15.09.2021 року по 30.06.2024 року:

У 2021 році було нараховано 18629 грн. 50 коп. - сплачено 0 грн. 00 коп.

У 2022 році було нараховано 63270 грн. 00 коп. - сплачено 0 грн. 00 коп.

У 2023 році було нараховано 63270 грн. 00 коп. - сплачено 31635 грн. 00 коп. Заборгованість - 31635.00 грн. (63270.00 - 31635.00 = 31635.00)

У 2024 році (станом на 30.06.2024) було нараховано 31635.00 грн. - сплачено лише за січень - 5272.50 грн. Заборгованість - 26362.50 грн

Суд враховує, що ТОВ «Вектор. ЛТД», заперечуючи проти позову, вказав, що Розрахунок суми боргу не підтверджений відповідною первинною документацією щодо обсягів фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання такої послуги. Разом з тим, оскільки послуги з управління багатоквартирним будинком надавалися відповідно до умов договору, умовами договору визначено ціну послуги та її складові, матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Вектор. ЛТД» до ТОВ «ЖРБС» із актами-претензіями (чи у іншій формі) у зв"язку із ненаданням послуг чи наданнях їх не у повному обсязі, порушенням строку чи порядку надання послуг, суд при вирішенні спору виходить з того, що факт надання послуг, як і їх вартість, відповідачем не спростовано.

Щодо вказівки ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» на включення до розрахунку суми 128139,38грн., яка була стягнута 11.09.2023 з ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» на користь ТОВ «ЖРБС» згідно Виписки за рахунком: НОМЕР_1 , АТ "Райффайзен Банк", код банку 380805, за номером документа 09/20 (Судовий наказ №917/1130/23 виданий 07.08.2023, документ видав: Господарський суд Полтавської області) за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 15.09.2021 року по 31.05.2023 року, суд зазначає, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що:

- по справі за № 917/1130/23 видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» боргу за договором № 1/2446 від 18.07.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 15.09.2021 року по 31.05.2023 року включно, у тому числі: основний борг в розмірі 108262 гривні 00 коп., 3% річних в розмірі 2553 гривні 94 коп., інфляційні нарахування в розмірі 17055 гривень 04 коп., а також суми судових витрат у розмірі 268,40 грн. за видачу судового наказу.

- ухвалою від 15.07.24 суд постановив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу Господарського суду Полтавської області від 03.07.2023р. по справі за № 917/1130/23, судовий наказ від 03.07.2023р. по справі за № 917/1130/23 скасувати.

- ухвалою від 01.08.24 суд постановив у поворот виконання судового наказу від 03.07.2023р. по справі за № 917/1130/23 стягнути з Товариства з обмежено ювідповідальністю «Житлорембудсервіс» (Юридична адреса: 39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Полковника Гегечкорі, будинок № 32, Фактична адреса: 39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Небесної Сотні, будинок № 32, , Адреса електронної пошти: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» (вул. Івана Мазепи буд. 25 кв. 12 , м.Кременчук, Полтавська область, 39600, , Адреса електронної пошти: ) грошові кошти в розмірі 128139,38грн. грн.38 коп.

Тобто, на час вирішення спору у даній справі, по сумі 128139,38грн., яка була стягнута 11.09.2023 з ТОВ «ВЕКТОР.ЛТД» на користь ТОВ «ЖРБС» за судовим наказом №917/1130/23, виданим 07.08.2023 Господарським судом Полтавської області, ухвалою суду було постановлено здійснити поворот виконання судового наказу. Таким чином, підстави для виключення суми 128139,38грн. із загальної суми боргу Товариства з обмежено ювідповідальністю «Житлорембудсервіс» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» відсутні.

Доказів сплати заборгованості у розмірі, що визначено ТОВ «ЖРБС» за заявлений період, до суду не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 139897 грн. заборгованості за договором № 1/244б-687/Ц від 28.09.2023 року є обґрунтованими та правомірними.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором інфляційні - 25208.21 грн.; 3% річних - 6902.09 грн., пеню (подвійна облікова ставка НБУ) у сумі 89677.59 грн.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Так, внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати послуг відповідачу було нараховано 3% річних за загальний період за період з 15.09.2021 року по 30.06.2024 року в розмірі 6902.09 грн. та інфляційні втрати за аналогічний період у розмірі 25208.21 грн.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Як вбачається з наданого ТОВ «ЖРБС» розрахунку 3% річних та інфляційних позивач за первісним позовом обчислює початок прострочення платежів з 15.09.2021 та, надалі, з першого числа кожного наступного місяця.

Разом з тим, суд враховує, що згідно п.2.3 Договору №1/244б-687/Ц від 28.09.2023р. про надання послуг з управління багатоквартирним будинком плата нараховується щомісяця Управителем та вноситься Споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виставленого Управителем рахунка. Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на наведене, суд вважає правомірним нарахування 3% річних та інфляційних з 11 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, про те що з огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, сталося невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.09.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 та від 02.03.2018 у справі № 927/467/17.

Після проведення перерахунку поетапно та окремо по кожному місяцю зобов`язання за період 15.09.2021 - 30.06.2024, суд встановив, що на борг з плати на надані послуги сума 3% річних становить 6371,95 грн, а інфляційних 23040,91 грн.

При цьому, суд окремо зауважує, що початковою датою прострочення з огляду на те, що першим періодом заборгованості є вересень 2021 буде 12.10.2021 (з врахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України); останнім періодом, на який здійснені нарахування з огляду на заявлену кінцеву дату прострочення 30.06.2024 буде травень 2024 року.

Отже, загальна сума належних до стягнення 3% річних становить 6371,95 грн, а інфляційних 23040,91 грн. В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних та річних суд відхиляє як безпідставні з мотивів, що наведені вище у рішенні.

Щодо вимог про стягнення пені.

Так, внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати послуг відповідачу було нараховано пеню за загальний період за період з 15.09.2021 року по 30.06.2024 року в розмірі 89677.59 грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Суд враховує, що зміст укладеного сторонами договору не містить положень, якими б сторони визначили у якому розмірі за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання має нараховуватись пеня.

Так, відповідно до п. 2.8 договору сторони визначили лише, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому чинним законодавством.

За правилами ст. 208 ЦК України правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи з зазначених норм закону, згоди щодо застосування такого виду відповідальності, як штраф та/або пеня, сторони мають досягти у письмовому вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положення статті 231 Господарського кодексу України встановлюють, крім відповідальності за грошове зобов`язання також відповідальність (штрафні санкції) за порушення негрошового зобов`язання. Так, до негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг застосовується інший розмір штрафних санкцій, ніж передбачений за порушення грошового зобов`язання, а саме стаття 231 Господарського кодексу України передбачає імперативне положення про те, що розмір штрафних санкцій за порушення негрошового зобов`язання може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, особливістю пені як штрафної санкції є те, що вона встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожний день прострочення, доки зобов`язання не буде виконане. Розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У випадку, коли договір не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. (Постанова ВП ВС від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18).

Враховуючи, що у тексті Договору сторонами не встановлено конкретний розмір пені за несвоєчасне внесення плати, а акт цивільного законодавства, в якому б йшлося про можливість застосування до відповідача у даному випадку відповідальності у вигляді стягнення пені за порушення зобов`язань, позивачем не вказаний, вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає як така, що не ґрунтуються на вимогах закону та договору.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За даних обставин, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову частково в частині позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості в розмірі 139897.00 грн.; інфляційних в розмірі 23040,91 грн, 3% річних в розмірі 6371,95 грн.; у іншій частині первісного позову суд відмовляє за необгрунтованістю. У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Вимоги у даній справі за первісним позовом складаються з вимоги майнового характеру про стягнення 216684,89 грн., за зустрічним позовом - із вимоги немайнового характеру про визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем за первісним позовом витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2031,72 грн., витрати зі сплати судового збору за зутрічним позовом залишаються за позивачем за зустрічним позовом у зв"язку із відмовою у його задоволенні.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор.ЛТД» (, юридична адреса Полтавська область, м.Кременчук, вул.Івана Мазепи буд. 25 кв.12) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (код за , юридична адреса м.Кременчук, вул. Полковника Гегечкорі буд. 32; фактична адреса вул. Небесної Сотні 32) основну суму заборгованості в розмірі 139897.00 грн.; інфляційних в розмірі 23040,91 грн, 3% річних в розмірі 6371,95 грн., а також 2031,72 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У іншій частині первісного позову відмовити.

4. У зустрічному позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.04.2025

Суддя Киричук О.А.