ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1157/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Май М.Л. - представник, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Управління економічного розвитку Бердичівської міської ради

до Фізичної особи - підприємця Мартинюка Михайла Олеговича

про розірвання договору оренди комунального майна та зобов`язання звільнити об`єкт оренди

Управління економічного розвитку Бердичівської міської ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Мартинюка Михайла Олеговича про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, та виселення відповідача з нежилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №31/18-12-2023 від 18.12.2023 в частині внесення орендної плати.

В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, на ст.525, 526, 530, 610, 629, 651, 782 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 25.11.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 23.01.2025 о 10:00.

26.12.2024 до суду повернулася неврученою копія ухвали від 25.11.2024, яку суд надсилав на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 40-43).

У зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у місті Житомир та Житомирській області 23.01.2025 о 06 год. 48 хв. сигналу "Повітряна тривога", відбій якому пролунав 23.01.2025 о 12 год. 00 хв. та о 12 год. 10 хв. знову був оголошений, відбій якому пролунав о 12 год. 39 хв., тому розгляд справи №906/1157/24 23.01.2025 не здійснювався.

Ухвалою від 28.01.2025 суд призначив підготовче засідання для розгляду справи на 11.02.2025 о 10:00 год.

Господарський суд ухвалою від 11.02.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1157/24 до судового розгляду по суті; призначив судове засідання на 11.03.2025 о 11:30.

Вказану ухвалу суд надіслав на адресу відповідача, а також розмістив оголошення на сайті Господарського суду Житомирської області з метою додаткового повідомлення ФОП Мартинюка М. О. про дату, час та місце розгляду справи (а.с.54).

17.02.2025 до суду повернулася неврученою копія ухвали від 28.01.2025, яку суд надсилав на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.51-53).

03.03.2025 до суду повернулася неврученою копія ухвали від 11.02.2025, яку суд надсилав на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.55-56).

В судовому засіданні 11.03.2025 представник позивача наполягав саме на такому як вказано у позовній заяві формулюванні пункту 3 її прохальної частини, з метою уникнення ускладнень виконання рішення суду.

Ухвалою від 11.03.2025 суд відклав розгляд справи по суті на 27.03.2025 об 11:30.

Вказану ухвалу суд надіслав на адресу відповідача, а також розмістив оголошення на сайті Судової влади та сайті Господарського суду Житомирської області з метою додаткового повідомлення ФОП Мартинюка М. О. про дату, час та місце розгляду справи (а.с.61, 62).

25.03.2025 до суду повернулися неврученими копії ухвали від 11.03.2025, які суд надсилав на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також на адресу здійснення ним підприємницької діяльності, з довідками поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 63-68).

Відповідач в судове засідання 27.03.2025 не прибув, повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчать поштові повернення ухвал та роздруківки з сайту суду.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сторони мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце засідання суду по справі №906/1157/24.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що його відсутність не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

18.12.2023 між Управлінням економічного розвитку Бердичівської міської ради (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Мартинюком Михайлом Олеговичем (далі - орендар, відповідач) укладено в електронній формі договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 (а.с.6-10), відповідно до якого сторони погодили, що об`єктом оренди є нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 89,0кв.м за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 25 (п.4.1. змінюваних умов договору).

Відповідно до п.1.1. незмінюваних умов договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 змінюваних умов договору, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 змінюваних умов договору, а саме балансова залишкова вартість визначена на підставі фінансової звітності балансоутримувача: 536 890,00грн (без ПДВ).

Пунктом 9.1. змінюваних умов договору визначено, що місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, становить 7 000,00грн, в т.ч. ПДВ - 1 166,67грн.

Згідно з п.3.3. незмінюваних умов договору орендар сплачує орендну плату орендодавцю у співвідношенні, визначеному у пункті 15 змінюваних умов договору, щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Пунктом 15 змінюваних умов договору сторони погодили співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору - 100% орендодавцю.

За змістом п.3.4. незмінюваних умов договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків орендодавця. Орендар сплачує орендодавцю належну йому орендну плату разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Рахунки за орендну плату орендар отримує щомісяця за юридичною адресою орендодавця не пізніше ніж п`ять робочих днів до дати платежу.

Відповідно до п.3.9. незмінюваних умов договору на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Пунктом 3.11. незмінюваних умов договору визначено, що припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Згідно з п.4.1. незмінюваних умов договору у разі припинення договору орендар зобов`язаний:

- звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями / капітальним ремонтом:

- сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди, пеню (за наявності), сплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

- сплатити платежі за надання комунальних послуг орендарю, нараховані до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

- відшкодувати орендодавцю та/або балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого Майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень / капітального ремонту.

Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання орендодавцем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна (п.4.3. незмінюваних умов договору).

Відповідно до п.12.1. незмінюваних умов договору перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою підписання акта приймання - передачі, складеного після припинення цього договору.

Договір може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяця (п.12.7., 12.7.1. незмінюваних умов договору).

Пунктом 12.8. незмінюваних умов договору визначено, що про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, орендодавець повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем, виконавчим комітетом або балансоутримувачем контролю за використанням майна). Лист пересилається поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець надсилає орендарю лист, у якому повідомляє орендареві про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем або балансоутримувачем (якщо він є орендодавцем) орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця.

Відповідно до п.12.12. незмінюваних умов договору майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання орендодавцем та орендарем акту приймання передачі орендованого майна.

Згідно акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади від 18.12.2023, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежиле приміщення за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 25, площею 89,0кв.м, балансова вартість якого становить 536 890,00грн без ПДВ, станом на 31.10.2023 (а.с.11 - зворот).

26.08.2024 позивач надіслав відповідачу претензію за №02.2-13/1425 щодо порушення умов пункту 3.4. договору, а саме: про заборгованість з орендної плати за договором станом на 23.08.2024 в сумі 43 267,88грн (з них: 41 845,72грн - орендна плата, 1 275,97грн - пеня, 146,19грн - 3% річних), що перевищує сумарну заборгованість з орендної плати за три місяці. Окрім того, заявлено вимогу про погашення простроченої заборгованості з орендної плати в розмірі 43 267,88грн у строк п`яти робочих днів з дати реєстрації цього листа, відповідно до абзацу 1 пункту 12.8. договору (а.с.18).

Відповідач отримав вищезазначений лист 05.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №193 (а.с.18-зворот).

Оскільки відповідач не усунув вищезазначене порушення, 19.09.2024 позивач надіслав поштовими відправленнями з описами вкладення та повідомленнями про вручення листи відповідачу від 19.09.2024 № 02.2-13/1561 на адресу орендованого майна та від 19.09.2024 №02.2-13/1562 на адресу місцезнаходження орендаря з актами повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади (а.с.19-23).

У цих листах орендарю повідомлено про дострокове припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, на вимогу орендодавця та необхідність до 01.10.2024 звільнити нежиле приміщення, площею 89,0 кв. м, за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 25, від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади.

26.09.2024 відповідач особисто отримав лист позивача від 19.09.2024 №02.2-13/1561, про що свідчить роздруківка із сайту "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення №468 (а.с.23-зворот).

15.10.2024 позивач надіслав поштовими відправленнями з описами вкладення та повідомленнями про вручення листи відповідачу від 15.10.2024 №547/01-20 на адресу орендованого майна та від 15.10.2024 №548/01-20 на адресу місцезнаходження орендаря (а.с.24-27) про нарахування неустойки за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності. У згаданих листах позивач також вказує на дострокове припинення договору 26.09.2024 на підставі абзацу 3 пункту 12.8. договору та зазначає, що станом на 08.10.2024 відповідачем не був звільнений об`єкт та не підписані акти повернення орендованого майна.

Згідно позовної заяви Управління економічного розвитку Бердичівської міської ради вважає договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади від 18.12.2023 №31/18-12-2023 достроково припиненим 26.09.2024.

Оскільки з моменту одержання листа про дострокове припинення договору відповідач не здійснив жодного реагування на претензії та попередження щодо належного виконання умов договору та не повернув об`єкт оренди орендодавцю протягом трьох робочих днів, позивач звернувся з позовом до суду з вимогами про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, та виселення відповідача з нежилого приміщення.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч. 2).

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Приписами ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини оренди на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, укладеного в електронній формі.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1-3 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". При цьому, копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частинами 1-2 статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Згідно з пунктом 4 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

З огляду на вищезазначене, укладення договору оренди нерухомого майна в електронній формі шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів уповноважених осіб сторін, є належним способом укладення договору відповідно до положень чинного законодавства України, а його електронна форма прирівнюється до документу, укладеного у письмовій формі (а.с.12).

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зокрема визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна.

Судом встановлено, що орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців та сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці.

Нормою ст. 782 ЦК України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч.2 ст.785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Відтак, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.

Матеріалами справи підтверджується обставина надсилання позивачем відповідачу на адресу його місцезнаходження та адресу орендованого майна листів (а.с.19-23), в яких повідомлялося про волевиявлення позивача на дострокове припинення договору оренди нерухомого майна та необхідність до 01.10.2024 звільнити нежиле приміщення, площею 89,0кв.м, за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 25, від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади.

Також матеріалами справи підтверджений факт особистого отримання відповідачем 26.09.2024 за адресою орендованого майна листа позивача про дострокове припинення договору оренди нерухомого майна на вимогу орендодавця та необхідність до 01.10.2024 звільнити нежиле приміщення (а.с. 23 - зворот).

Стаття 782 Цивільного кодексу України є спеціальною нормою, яка встановлює підстави і наслідки відмови від договору найму. Підставою для відмови є порушення договору з боку наймача у вигляді невнесення ним плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. А наслідком - припинення договору в момент отримання повідомлення наймачем.

Отже, відмова від договору найму за своєю суттю є одностороннім правочином і, з огляду на підстави такої відмови, є способом захисту порушених прав наймодавця, а тому не вимагає згоди другої сторони. За змістом статті 782 Цивільного кодексу України, а також виходячи з положень статей 205, 654 Цивільного кодексу України, відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово. Додаткових вимог вказані положення Цивільного кодексу України не містять.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.12.2022 у справі № 910/16396/21.

У відповідності до ч.1, 3, 5 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права.

За змістом положень частини 3 статті 202 ЦК України, одностороння відмова від договору за загальним правилом кваліфікується як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спрямованим на виникнення юридичних наслідків цивільно-правового характеру.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.02.2023 у справі № 922/1372/21.

Беручи до уваги встановлені в мотивувальній частині цього рішення обставини справи, в тому числі щодо наявності у орендаря заборгованості зі сплати орендної плати за період більше трьох місяців та її сумарний розмір більший, ніж плата за три місяці, а також надіслання позивачем відповідачу на його адресу місцезнаходження та адресу орендованого майна листів про дострокове припинення договору оренди нерухомого майна та необхідність до 01.10.2024 звільнити нежиле приміщення, та особистого отримання відповідачем 26.09.2024 за адресою орендованого майна одного з вказаних листів, суд зазначає, що позивачем, як орендодавцем за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, належним чином повідомлено відповідача про припинення договору на вимогу орендодавця, а відтак, вказаний договір припинив свою дію 26.09.2024 в силу пункту 12.8. незмінюваних умов договору (абзаци 2, 3) та у відповідача виникли зобов`язання з повернення орендованого майна.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд (зокрема, у постановах від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 07.06.2023 у справі №922/3397/20) розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає в такому разі договір. Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання договору господарському суду належить пересвідчитись (шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи) у чинності такого договору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного право відношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2024 № 911/1755/22 (911/2864/20)).

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимоги щодо розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом (18.11.2024) вказаний договір уже припинив свою дію (26.09.2024).

На підставі викладеного суд відмовляє задоволення позову в частині вимоги щодо розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023.

Щодо позовної вимоги про виселення відповідача з нежилого приміщення суд зазначає.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 ЦК України).

Повернення наймачем предмета договору найму також оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (частина 2 статті 795 Цивільного кодексу України).

У разі невиконання наймачем зазначеного обов`язку наймодавець має право захистити свої порушені цивільні (господарські) права та охоронювані законом інтереси відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, зокрема, шляхом звернення до суду з негаторним позовом про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо) у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Суд може захистити цивільне (господарське) право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2024 № 911/1755/22 (911/2864/20)).

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №916/2467/21, про те, що спрямованість вимог позивача домогтися судовим рішенням припинення безпідставного використання та повернення майна є зрозумілою та відповідає способу захисту прав у спірних правовідносинах. Спосіб, у який позивач виклав ці вимоги в позові, не означає обрання неправильного способу захисту порушеного права на майно, яке було передано в оренду. Отже, вимога про виселення відповідачки є обґрунтованою та такою, що забезпечує поновлення порушеного права позивача як орендодавця, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно, державний виконавець виконує його примусово.

Згідно з ч. 3 ст. 66 вищевказаного Закону, примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення є ефективним способом захисту, так як забезпечує поновлення порушеного права позивача як особи, яка має речове право на майно - право господарського відання, та відповідно право орендодавця на вільне розпорядження об`єктом оренди. Так, з огляду на припинення дії договору оренди та обов`язок орендаря повернути майно орендодавцю після припинення дії договору, у випадку невиконання відповідного обов`язку, ефективним способом захисту прав є саме вимога про виселення, яка передбачає реальне відновлення порушеного права.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав суду доказів повернення позивачу нежилого приміщення, площею 89,0кв.м за адресою: м. Бердичів, вул. Вінницька, 25.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення дії договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога позивача щодо виселення є правомірною, та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині вимоги щодо виселення Фізичної особи - підприємця Мартинюка Михайла Олеговича з нежилого приміщення. В частині вимоги щодо розірвання договору оренди нерухомого майна суд відмовляє .

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, зокрема, задоволення позову частково, судовий збір покладається на відповідача в розмірі, пропорційному задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Фізичну особу - підприємця Мартинюка Михайла Олеговича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з нежилого приміщення площею 89,0 кв. м., що знаходиться за адресою: 13303, Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Вінницька, будинок 25.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мартинюка Михайла Олеговича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління економічного розвитку Бердичівської міської ради (13300, Житомирська область, місто Бердичів, площа Центральна, будинок 1, ідентифікаційний код 25308153)

- 3 028,00грн судового збору.

4. Відмовити в задоволенні позову в частині вимоги щодо розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бердичівської міської територіальної громади №31/18-12-2023 від 18.12.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.04.25

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - позивачу через електронний кабінет

2 -3 відповідачу (ідентифікаційний номер ) за 2-ма адресами (рек. з пов.)

13303, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Іллічевська (Валерія Вітківського), буд. 33, кв.1

13301, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Вінницька, буд. 25