СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків Справа № 922/2437/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Євтушенко Є.В.

від учасників справи:

від Позивачів: не з`явились;

від Відповідача: Бірюкова О.П.- представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - ОСОБА_1 , м. Київ, Фізичної особи - ОСОБА_2 , м. Київ , Фізичної особи - ОСОБА_3 , м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2437/24

за позовом 1.Фізичної особи - ОСОБА_1 , м. Київ, 2. Фізичної особи - ОСОБА_2 , м. Київ, 3. Фізичної особи - ОСОБА_3 , м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків

про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Фізична особа - ОСОБА_1 , м. Київ (далі- Позивач 1), Фізична особа - ОСОБА_2 , м. Київ (далі- Позивач 2) Фізична особа - ОСОБА_3 , м. Київ(далі- Позивач 3) звернулися до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», м. Харків (далі- Відповідач) про визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 грудня 2023 року і оформлені Протоколом № 10; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11.

В день підготовчого засідання 30.09.2024 року Позивачами подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позов доповнено вимогою про стягнення з Відповідача на користь: Позивача 1- 79766,70 грн, Позивача2 - 354225,56 грн Позивача 3 -96300,28 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2024 року у справі №922/2437/24 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням частково, Позивачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій просили рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.24 у справі №922/2437/24 скасувати рішення господарського суду Харківської області в частині відмови в стягненні з Відповідача на користь ОСОБА_1 96 298,97 грн. та ОСОБА_3 17 049,97 грн та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в цій частині.

Рішення суду в іншій частині апелянтами не оскаржено.

За доводами апеляційної скарги рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки в силу імперативних норм частини 2 ст. 24 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» господарські товариства, в статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків (крім тих, що визначені частиною першою цієї статті), які не прийняли рішення про виплату дивідендів та затвердження розміру річних дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним періодом, сплачують до загального фонду державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним періодом.

Апелянти вважали, що Відповідач, приймаючи рішення загальних зборів, мав прийняти рішення про виплату дивідендів на їх користь до 01 травня 2024року, а не проводити голосування на зборах акціонерів до 01 травня, тому суд невірно застосував означену норму, прийнявши неправомірне рішення в оскаржуваній частині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 року у справі №922/2437/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивачів на рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 року у справі №922/2437/24, а ухвалою від 27.01.2025р. розгляд справи призначено на 17.03.2025. о 10:15.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги Позивачів, вважав рішення суду законним та обґрунтованим, зазначив, що Позивачами обрано неналежний спосіб захисту в частині вимог щодо одночасного отримання дивідендів та визнання недійсними рішень загальних зборів; виплата дивідендів державі одночасно з іншими акціонерами, не є підставою для визнання недійсними таких рішень апелянтами не заявлено вимог в частині визнання недійсними рішень загальних зборів, а тому задоволення вимог про стягнення дивідендів є неможливим; строк виплати ОСОБА_1 взагалі не настав на момент звернення до суду.

На адресу суду 20.02.2025 року від Позивачів надійшла заява про відмову від частини позовних вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 грудня 2023 року і оформлені Протоколом № 10; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11.

Від Відповідача 26.02.2025 надійшла заява про зловживання Позивачами процесуальними правами за мотивами неоскарження вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів в апеляційному порядку, а тому, враховуючи межі перегляду, встановленого ст. 269 ГПК України, суд не має повноважень для перегляду решти вимог.

У судовому засіданні 17.03.2025 року оголошувалась перерва до 07.04.2025року з метою з`ясування дійсної волі Позивачів щодо відмови від частини позовних вимог, а також обізнаності із наслідками прийняття судом такої відмови за ст.ст. 191, 274 ГПК України.

До канцелярії апеляційного суду 26.02.2025 надійшла повторна заява від Позивачів в якій вони підтверджували обізнаність з наслідками відмови від частини позовних вимог та просили розглянути справу за наявними доказами без їх участі.

У судове засідання 07.04.2025 року представники Позивачів не з`явились, але були повідомленні належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник Відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та наполягав на задоволенні його клопотання щодо зловживання Позивачами процесуальними правами.

Розглянувши подану заяву Позивачів про відмову від частини позовних вимог, судова колегія дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 14 ГПК України учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відмова позивача від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги й на закриття порушеного позивачем процесу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

В той час, частинами 1, 2 статті 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до частини 3 статті 191 ГПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст. 191 Кодексу суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Наразі доказів на підтвердження відповідних обставин матеріали справи не містять.

Отже, на переконання колегії суддів, подана відмова не суперечить інтересам Відповідача, оскільки норми чинного законодавства не забороняють позивачу скористатись своїми правами на відмову від позову або його частини на будь-якій стадії розгляду справи і це не є зловживанням процесуальними правами з його сторони, у зв`язку з чим клопотання Відповідача з цього приводу, залишається судом без розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі (ч. 2 ст. 274 ГПК України).

Також судова колегія приходить до висновку, що оскарження заявниками рішення суду лише в частині матеріальних вимог не позбавляє їх права відмовитися від позову в іншій частині, оскільки реалізація такого права на будь-якій стадії процесу прямо передбачена вимогами процесуального закону та не пов`язана з межами апеляційного оскарження, оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги при цьому не розглядаються.

Дослідивши подану заяву Позивачів про відмову від частини позову, колегія суддів зазначає, що остання підписана усіма позивачами особисто, не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, підписана уповноваженими особами, а відтак приймає їх відмову від позовних вимог в частині визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 грудня 2023 року і оформлені Протоколом № 10; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11.

У зв`язку з прийняттям відмови від частини позовних вимог судова колегія закриває провадження у справі в цій частині на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України, а рішення суду першої інстанції визнає нечинним щодо цих позовних вимог.

З огляду на вказане колегією суддів розглядаються доводи Позивачів лише в частині відмови в стягненні з Відповідача на користь ОСОБА_1 96 298,97 грн. та ОСОБА_3 17 049,97 грн, в іншій частині рішення суду не оскаржується.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- прийняття 24 квітня 2023 року річними Загальними зборами акціонерів Відповідача по питанню порядку денного № 3 про затвердження результатів фінансово господарської діяльності товариства за 2022 рік; розподілення чистого прибутку, отриманого товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2022 році, з урахуванням Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово- господарської діяльності у 2022 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави», наступним чином: 50% на виплату дивідендів акціонерам товариства, 10% на здійснення витрат, передбачених фінансовим планом товариства на 2023 рік, 30% інші фонди товариства крім резервного, 10% до резервного капіталу товариства; прийняття рішення про виплату дивідендів та встановити, що виплата дивідендів здійснюється товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; затвердження загального розміру річних дивідендів за підсумками роботи товариства за 2022 рік у розмірі 98761,980 тис. грн і з зазначенням, що у разі незатвердження висновків зовнішнього (незалежного) аудитора з 2022 рік, та у випадку корегування фінансових показників товариства на підставі висновків зовнішнього (незалежного) аудиту, чистий прибуток товариства та його розподіл підлягають корегуванню;

- прийняття 28 квітня 2023 року Наглядовою радою Відповідача рішення в якому визначено, що датою складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів з результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2022 році, є робочий день, що наступає після спливу десяти робочих днів з моменту прийняття цього рішення; нарахування та виплату дивідендів здійснити у розмірі, визначеному рішенням річних загальних зборів акціонерів товариства, які були проведені дистанційно 24 квітня 2023 року (протокол №9) та в порядку, визначеному статтею 34 Закону України «Про акціонерні товариства» до 24 жовтня 2023 року; протягом 10 днів із дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, товариству повідомити осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті товариства; сума дивідендів на 1 акцію складає - 0.5 грн.;

- прийняття 29 грудня 2023 року позачерговими Загальними зборами акціонерів Відповідача по питанню порядку денного №7 рішення про спрямування на виплату дивідендів акціонерам товариства кошти у розмірі 30% від чистого прибутку за результатами діяльності товариства у 2022 році, які за рішенням річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» від 24 квітня 2023 року (протокол № 9 від 27 квітня 2023 року) були розподілені на інші фонди товариства, крім резервного, за умови не спрямування їх на відновлення пошкодженого майна та протидію збройній агресії російської федерації;

- розміщення 11 січня 2024 Відповідачем особливої інформації емітента відомостей про прийняття рішення про виплату дивідендів: розмір дивідендів на одну акцію - 0,, строк виплати дивідендів - з 29 грудня 2023 року до 29 червня 2024 року, спосіб виплати дивідендів - через депозитарну систему;

- прийняття 29 квітня 2024 року Річними Загальними зборами акціонерів Відповідача по питанню порядку денного №1 про затвердження результатів фінансово- господарської діяльності товариства за 2023 рік; розподілення чистого прибутку, отриманого товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2023 році, з урахуванням Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово- господарської діяльності у 2023 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави», наступним чином: 80% на виплату дивідендів акціонерам товариства, 20% на покриття збитків минулих періодів; прийняття рішення про виплату дивідендів та встановити, що виплата дивідендів здійснюється товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; затвердження загального розміру річних дивідендів за підсумками роботи товариства за 2023 рік у розмірі 42961440 грн із зазначенням, що у разі незатвердження висновків зовнішнього (незалежного) аудитора за 2023 рік, та у випадках корегування фінансових показників товариства на підставі висновків зовнішнього прибуток (незалежного) аудиту, чистий прибуток товариства та його розподіл підлягають корегуванню;

- прийняття 07 травня 2024 року Наглядовою рада Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» рішення в якому визначила, що датою складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2023 році, є робочий день, що наступає після спливу десяти робочих днів з моменту прийняття цього рішення; нарахування та виплату дивідендів здійснити у розмірі, визначеному рішенням річних загальних зборів акціонерів товариства, які були проведені дистанційно 29 квітня 2024 року (протокол 311) та в порядку, визначеному статтею 34 Закону України «Про акціонерні товариства» до 29 жовтня 2024 року; протягом 10 днів з дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, товариству повідомити осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті товариства; сума дивідендів на 1 акцію складає - 0.167466358 грн.

Приймаючи до розгляду заявлені вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивачів спірних сум у якості зміни предмету позову в межах вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів Відповідача, суд першої інстанції, зазначивши про реалізацію заявниками своїх прав на підставі ст.46 ГПК України, жодним чином таке рішення не обґрунтував. А ні в ухвалі від 30.09.3024 року, а ні в рішенні по суті спору.

Розглядаючи позовні вимоги з урахуванням поданої Відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог Позивачів у зв`язку зі спливом строку позовної давності, проте обставин порушення прав Позивачів в судовому рішенні не встановив.

Предметом апеляційного оскарження є саме висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_1 96 298,97 грн. та ОСОБА_3 17 049,97 грн, а встановлені обставини справи та висновки суду в іншій частині, зокрема, щодо ОСОБА_2 вимогами та доводами апеляційної скарги не охоплюються.

Судова колегія переглядає рішення суду лише в межах зазначених доводів та вимог у відповідності до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, відтак обґрунтованість рішення суду щодо ОСОБА_2 колегією суддів не перевіряється.

Дослідивши матеріали та обставини справи, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні вимог апеляційної скарги, проте вважає за необхідне рішення суду в оскаржуваній частині скасувати , з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 46 ГПК України встановлено право позивача на зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з первісним позовом Позивачі просили визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 грудня 2023 року оформлені Протоколом № 10; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11.

У якості підстави позову Позивачі заявляли порушення з боку Відповідача рівності прав акціонерів щодо строку отримання дивідендів. При цьому про порушення права кожного з Позивачів на отримання конкретної суми дивідендів Позивачами не заявлялося, такі обставини в позовній заяві не наводилися.

Водночас, 30 вересня 2024 року через систему «Електронний суд», представником Позивачів подано заяву (вхідний № 24419) про зміну предмету позову, в якій Позивачі, крім раніше заявлених вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішень дистанційних річних загальних зборів Відповідача, додатково просили стягнути з Відповідача на користь Фізичної особи - ОСОБА_3 79766,70 грн; на користь Фізичної особи - ОСОБА_2 354225,56 грн та на користь Фізичної особи - ОСОБА_1 - 96300,28 грн.

У якості підстави позову заявники зазначили про порушення обов`язку Відповідача до 01.07. 2023 року виплатити частину чистого прибутку за 2022 рік - ОСОБА_2 - 354 225,56 грн., а ОСОБА_3 - 62 716,50 грн, а також порушення обов`язку Відповідача до

01.07.2024 року виплатити частину чистого прибутку за 2023 рік ОСОБА_1 96 300,28 грн., а ОСОБА_3 - 17 050,20 грн.

При цьому Позивачі вважали, що при задоволенні всіх позовних вимог Позивачів буде відновлене їх порушене право рівності всіх акціонерів щодо строку отримання дивідендів - частини чистого прибутку.

Отже, Позивачами фактично було заявлено три нові матеріальні вимоги, що не заявлялись при зверненні з даним позовом та не пов`язувалися з ним однією підставою, оскільки оспорювані рішення Відповідача не були персоніфіковані, в них не зазначалися дані щодо виплати дивідендів саме Позивачам.

Судова колегія зазначає, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення», або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Збільшенню (чи зменшенню) може підлягати лише грошовий вираз тієї чи іншої позовної вимоги, яка вже пред`явлена до відповідача при зверненні з позовом.

За змістом принципів змагальності та диспозитивності господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ГПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом правової позиції ВП ВС від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16-ц,заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Тому, місцевий господарський суд, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань), виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи - повинен розцінювати її як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

За змістом ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Оскільки положення ч. 3 ст. 46 ГПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви у підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

Оскільки вказана вище заява про зміну позовних вимог фактично є заявленням нових позовних вимог, які не були заявлені разом з первісними вимогами в позовній заяві, а відтак, позивачі, заявляючи такі вимоги, вийшли за межі прав, що встановлені частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, проаналізувавши зазначені вище приписи процесуального законодавства, судова колегія вважає, що судом першої інстанції помилково розцінено заяву Позивачів у якості заяви тільки про зміну предмету позову та розглянуто нову позовну вимогу, що була заявлена з недотриманням вимог ст.ст.162,173 ГПК України.

За змістом ч.ч.4,5 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.162 ГПК України, в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, вона має містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Надана Позивачами заява про зміну предмету позову таким вимогам не відповідає, рішення суду також не містить обґрунтувань в цій частині.

Разом з тим, за наведених обставин фактичної відсутності обґрунтувань матеріальної частини позову судова колегія позбавлена можливості переглянути судове рішення в оскаржуваній частині по суті заявлених вимог, оскільки провадження у справі в цій частині позову відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 173 ГПК України, і дане порушення не може бути усунено на стадії апеляційного провадження.

Отже рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення коштів підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст.278 ГПК України, а позовні вимоги в цій частині-залишенню без розгляду на підставі ч.1 п.8 ст.226 ГПК України.

Також судова колегія враховує принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), що означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення та не можливість її потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61- 4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23), пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24)).

Судова колегія не вбачає підстав порушення зазначеного принципу у даній справі, оскільки заявники не позбавлені права звернутися до суду із позовом про стягнення відповідних сум, шляхом оформлення позовних заяв в передбаченому законом порядку.

З урахуванням встановленого вище, рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2437/24 про відмову у задоволенні позовних вимог в стягненні з ПрАТ Харківенергозбут на користь ОСОБА_1 96 298, 97 грн. та на користь ОСОБА_3 17 049,97 грн. слід скасувати на підставі ч.1 ст.278 ГПК України через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а позовні вимоги про стягнення з ПрАТ Харківенергозбут на користь ОСОБА_1 96 298, 97 грн. та на користь ОСОБА_3 17 049,97 грн залишити без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати в суді апеляційної інстанції у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на заявників апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову Фізичної особи - ОСОБА_1 , м. Київ, Фізичної особи - ОСОБА_2 , м. Київ , Фізичної особи - ОСОБА_3 , м. Київ від позову у справі №922/2437/24 в частині позовних вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 29 грудня 2023 року і оформлені Протоколом № 10; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11.

Визнати нечинним рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2437/24 в частині відмови щодо визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 3 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 24 квітня 2023 року і оформлені Протоколом № 9; визнанні недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 7 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 29 грудня 2023 року і оформлені Протоколом № 10; визнанні недійсним з моменту прийняття рішення по питанню № 1 дистанційних річних загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (), які були проведені 29 квітня 2024 року і оформлені Протоколом № 11. Провадження у справі №922/2437/24 в цій частині закрити.

В задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи - ОСОБА_1 , м. Київ, Фізичної особи - ОСОБА_2 , м. Київ , Фізичної особи - ОСОБА_3 , м. Київ в частині оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2437/24 про відмову у задоволенні позовних вимог в стягненні з ПрАТ Харківенергозбут на користь ОСОБА_1 96 298, 97 грн. та на користь ОСОБА_3 17 049,97 грн. - відмовити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2024 у справі №922/2437/24 про відмову у задоволенні позовних вимог в стягненні з ПрАТ Харківенергозбут на користь ОСОБА_1 96 298, 97 грн. та на користь ОСОБА_3 17 049,97 грн.- скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з ПрАТ Харківенергозбут на користь ОСОБА_1 96 298, 97 грн. та на користь ОСОБА_3 17 049,97 грн залишити без розгляду.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на заявників апеляційної скарги.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 11.04.2025.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова