номер провадження справи 19/8/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 Справа № 908/305/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ (04053, м. Київ, провулок Варязький, буд 12Б, каб. №13, ідентифікаційний код 38475263)

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФ КОМПАНІ (69006, м.Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 8, прим. 90, ідентифікаційний код 42465408)

про стягнення 817 696,36 грн

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 339/08-07/25 від 05.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФ КОМПАНІ про стягнення збитків у розмірі 817 696,36 грн, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних.

Позов обґрунтовано п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.1 ст. 611 Цивільного Кодексу України та мотивовано не здійсненням відповідачем зобов`язання з реєстрації податкових накладних, в зв`язку з чим позивачу спричинено збитки.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.02.2025, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/305/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Оскільки, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми в розмірі 817 696,369 грн, справа не відноситься до визначеного ч. 4 ст. 247 ГПК України виключного переліку категорій справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, дана справа підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/305/25; присвоєно справі номер провадження 19/8/25, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 06.02.2025 запропоновано відповідачу подати до суду не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи (з описом вкладення). Суд також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Поряд з наведеним наголошено про реєстрацію електронного кабінету, в порядку ст. 6 ГПК України та надання суду інформації на підтвердження реєстрації (створення електронного кабінету) в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ухвала суду від 06.02.2025 про відкриття провадження у справі, надсилалась на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена у позові та відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 8, прим.90 повернулась до суду 27.02.2025 з відміткою в довідці пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Згідно з календарним штемпелем відділення поштового зв`язку, що міститься на конверті адресованому відповідачеві в якому на адресу суду повернулася ухвала про відкриття провадження у даній справі, днем вручення ухвали є 25.02.2025, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Отже останнім днем строку для подання відзиву, встановленим в ухвалі суду про відкриття провадження, є 12.03.2025.

Судом встановлено, що в установлений ухвалою суду строк, відзив до суду не надійшов.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Крім того, в даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 908/30/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України встановлено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/305/25 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 07.04.2025.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

01.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФ КОМПАНІ» (Підрядник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (Замовник, позивач) укладено Договір на виконання робіт № 01/02/2021-ПП, відповідно до пункту 1.1 якого Підрядник зобов`язується виконати роботи з технічного обслуговування вантажних залізничних вагонів, а Замовник оплатити виконані Підрядником poбoти в порядку i на умовах Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору Акт виконаних робіт складається щомісяця. Підрядник протягом п`яти робочих днів з дня складання відповідного акту направляє Замовнику підписаний зі свого боку акт виконаних робіт у двох примірниках, але не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, до якого додаються такі документи: - рахунок; - акт приймання вагонів після виконаних робіт; - при необхідності відшкодування витрат на подачу-прибирання залізничних вагонів, маневрові роботи - завірені копії документів, щo підтверджують понесені витрати Підрядника.

Згідно з п.2.5 Договору протягом п`яти робочих днів з моменту отримання від Підрядника двох примірників акту виконаних робіт Замовник підписує і скріплює своєю печаткою ці Акти і повертає один примірник підряднику або в цей же строк відмовляє у підписанні Акту шляхом направлення Підряднику письмових заперечень із зазначенням обґрунтованих причин такої відмови.

Розрахунки за надані послуги проводяться шляхом перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок Підрядника в розмірі суми оплати за кожен вагон спрямований на ремонт, на підставі рахунку наданого Підрядникома. Розрахунок за надані послуги проводиться за фактом виконаних робіт протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання Замовником Акту та рахунку. Поставка запасних частин, необхідних для виконання ремонту вагонів, оплачується Замовником окремо на підставі виставленого Підрядником рахунку за умови 100% передоплати (п. 4.8 Договору).

Відповідно до п.4.9 Договороу датою оплати вартості виконаних робіт вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника.

Загальна сума цього Договору визначається як загальна вартість виконаних робіт, наданих Підрядником, згідно з Актами виконаних робіт i opiєнтовно становить 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) грн в т. п. ПДВ (п. 4.10 Договору).

Пунктами 7.1, 7.2 Договору сторони узгодили, що у разі невиконання aбo неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цим Договором. Сторона, яка пopyшилa свої зобов`язання, зобов`язана відшкодувати другій стороні реальні збитки, завдані таким порушенням.

Відповідно до п. 7.5 Договору якщо Виконавець порушить обов`язок з видачі та/або реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, він зобов`язаний відшкодувати Замовнику всі збитки, завдані зазначеними діями/бездіяльністю. У разі, якщо товарно-супровідні документи і податкові накладні виписані/оформлені/заповнені/ зареєстровані з порушенням правил чинного законодавства, також за умови наявності фізичних, технічних і технологічних можливостей особи, яка надає товари / послуги, які можуть бути визнані недостатніми для визнання факту здійснення господарської операції, визначені рішенням відповідного державного органу, всі витрати (в тому числі суму невіднесених коштів ПДВ до складу податкового кредиту і нараховані штрафні санкції), понесені Замовником у зв`язку з цим покладаються на Виконавця. У разі настання передбачених зазначеним пунктом обставин, Виконавець додатково сплачує на користь Замовника штраф у розмірі, еквівалентному сумі податкового кредиту за цією податковою накладною.

Згідно з п.11.5 Договору Замовник i Підрядник мають статус платника податку на прибуток на загальних підставах. Підрядник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відтвореного у встановленому порядку цифрового підпису уповноваженої Підрядником особи та спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли в Підрядника - в строки, встановлені діючим податковим законодавством;

- розрахунку коригування до податкової накладної на всю суму збільшення/ зменшення компенсації вартості послуг з виконання робіт - в строки, встановлені діючим податковим законодавством.

Підрядник зобов`язаний в строки, встановлені діючим податковим законодавством, скласти та надати Замовнику, погоджений із Замовником, розрахунок коригування до податкової накладної на всю суму зазначеного, шляхом зменшення компенсації вартості.

У разі, якщо внаслідок порушення Підрядником встановлених чинним законодавством та цим Договором вимог до форми, порядку заповнення, надання та/ або peєcтpaцii податкової накладної a6o розрахунку коригування до податкової накладної, Замовник втратить право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній, Підрядник зобов`язаний відшкодувати Замовнику всі пов`язані з таким порушенням збитки протягом трьох робочих днів з моменту відправки йому відповідного повідомлення Замовника aбo в інший термін, узгоджений Сторонами.

Рзділом 6 Договору Сторони домовились використовувати документи також в електронній формі, з їх підписанням для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням систем електронного документообігу: «FlyDoc» aбo інші системи (платформи, веб-сервіси, комп`ютерні програми), які здійснюють обмін електронними документами через платформу ПTAX (https://edi.com.ua) - «M.E.Doc», «COTA», «FREDO».

Відповідачем в період з лютого 2022 року по вересень 2022 року (включно) виконано роботи за Договором (надано послуги) на загальну суму 4 906 178,18 грн, в т.ч. сума ПДВ 817 696,36 грн, про що складено та надіслано Позивачу Акти виконаних робіт та рахунки на оплату:

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № КЗ/02-1 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 9 від 28.02.2022р. на суму 52 984,94 гривень, в т.р. ПДВ 8 830,82 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К/02-1 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 10 від 28.02.2022р. на суму 76 898,08 гривень, в т.р. ПДВ 12 816,35 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н/02-1 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 11 від 28.02.2022р. на суму 40 974,60 гривень, в т.р. ПДВ 6 829,10 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н/02-2 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 12 від 28.02.2022р. на суму 126 469,76 гривень, в т.р. ПДВ 21 078,29 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н/02-3 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 13 від 28.02.2022р. на суму 98 933,44 гривень, в т.р. ПДВ 16 488,91 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н/02-4 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 14 від 28.02.2022р. на суму 11 117,90 гривень, в т.р. ПДВ 1 852,98 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № Н/02-5 від 28 лютого 2022р. з рахунком № 15 від 28.02.2022р. на суму 1 259,17 гривень, в т.р. ПДВ 209,86 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № КЗ/03-1 від 31 березня 2022р. з рахунком № 17 від 31.03.2022р. на суму 254 180,10 гривень, в т.р. ПДВ 42 363,35 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К3/04-1 від 30 квітня 2022р. з рахунком № 19 від 30.04.2022р. на суму 1 167 420,72 гривень, в т.р. ПДВ 194 570,12 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К3/05-1 від 31 травня 2022р. з рахунком № 21 від 31.05.2022р. на суму 2 149 189,80 гривень, в т.р. ПДВ 358 198,30 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № КЗ/06-1 від 30 червня 2022р. з рахунком № 23 від 30.06.2022р. на суму 585 952,02 гривень, в т.р. ПДВ 97 658,67 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № З/07-1 від 31 липня 2022р. з рахунком № 26 від 31.07.2022р. на суму 4 164,90 гривень, в т.р. ПДВ 694,15 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К/07-1 від 31 липня 2022р. з рахунком № 27 від 31.07.2022р. на суму 43 506,16 гривень, в т.р. ПДВ 7 251,03 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К/07-2 від 31 липня 2022р. з рахунком № 28 від 31.07.2022р. на суму 1 492,08 гривень, в т.р. ПДВ 248,68 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8-1 від 31 серпня 2022р. з рахунком № 29 від 31.08.2022р. на суму 156 634,43 гривень, в т.р. ПДВ 26 105,74 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8-2 від 31 серпня 2022р. з рахунком № 30 від 31.08.2022р. на суму 8 099,04 гривень, в т.р. ПДВ 1 349,84 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8-3 від 31 серпня 2022р. з рахунком № 31 від 31.08.2022р. на суму 24 942,06 гривень, в т.р. ПДВ 4 157,01 гривень;

- АКТ здачі-приймання робіт (надання послуг) № К/09-1 від 30 вересня 2022р. з рахунком № 32 від 30.09.2022р. на суму 101 958,98 гривень, в т.р. ПДВ 16 993,16 гривень.

Позивачем було підписано вищевказані Акти за період з лютого 2022 року по вересень 2022 року (включно) та надіслано Відповідачу його примірники через систему FlyDoc.

Рахунки позивачем сплачено у повному обсязі, в тому числі суми ПДВ, згідно таких платіжних інструкцій:

- № 8 від 01.03.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 9 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 52 984,94 грн, у т.ч. ПДВ 8830,82 грн;

- № 9 від 11.03.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 11 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 40 974,60 грн у т.ч. ПДВ 6829,10 грн;

- № 10 від 11.03.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 13 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021 -ПП від 01.02.2021р. на суму 76 898,08 грн. у т.ч. ПДВ 16 488,91 грн.;

- № 11 від 11.03.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 14 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 11 117,90 грн, у т.ч. ПДВ 1 852,98 грн;

- № 40 від 25.03.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 12 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 126 469,76 грн. у т.ч. ПДВ 21 078,29 грн.;

- № 34 від 05.04.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 10 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 98 933,44 грн. у т.ч. ПДВ 12 816,35 грн.;

- № 35 від 05.04.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 15 від 28.02.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 1 259,17 грн, у т.ч. ПДВ 209,86 грн;

- № 18 від 11.04.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 17 від 31.03.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 254 180,10 грн, у т.ч. ПДВ 42 363,35 грн;

- № 35 від 09.05.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 19 від 30.04.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 1 167 420,72 грн, у т.ч. ПДВ 194 570,12 грн;

- № 28999934 від 09.06.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 21 від 31.05.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 2 149 189,80 грн, у т.ч. ПДВ 358 198,30 грн;

- № 38 від 08.07.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 23 від 30.06.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 585 952,02 грн, у т.ч. ПДВ 97 658,67 грн;

- № 40880693 від 09.08.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 28 від 31.07.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021р. на суму 1 492,08 грн, у т.ч. ПДВ 248,68 грн;

- № 40880694 від 09.08.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 26 від 31.07.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 4 164,90 грн. у т.ч. ПДВ 694,15 грн.;

- № 40880695 від 09.08.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 27 від 31.07.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 43 506,16 грн, у т.ч. ПДВ 7 251,03 грн,

- № 42 від 09.09.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 30 від 31.08.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 8 099,04 грн, у т.ч. ПДВ 1349,84 грн,;

- № 43 від 09.09.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 31 від 31.08.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 24 942,06 грн. у т.ч. ПДВ 4157,01 грн.;

- № 44 від 09.09.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 29 від 31.08.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 156 634,43 грн, у т.ч. ПДВ 26 105,74 грн;

- № 46 від 11.10.2022р., оплата за підготовку вагонів під навантаж. згідно рахунку № 32 від 30.09.2022 по дог. №01/02/2021-ПП від 01.02.2021 на суму 101 958,98 грн, у т.ч. ПДВ 16 993,16 грн.

Позивач посилався на те, що в порушення умов Договору, відповідачем не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки, внаслідок чого він втратив право віднесення сплачених суми ПДВ до податкового кредиту.

Недоотримана позивачем сума податкового кредиту складає 817 696,36 грн віднесена позивачем до збитків, враховуючи, що строк на реєстрацію відповідачем податкових накладний сплинув 01.08.2023.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 817 696,36 грн збитків.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, на підставі вищезазначених вимог статей Податкового кодексу України, надавши послуги ТОВ ПРОФ КОМПАНІ повинно було скласти та зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

ТОВ ПРОФ КОМПАНІ податкових накладних за актами здачі-прийняття робіт за договором № 01/02/2021-ПП від 01.02.2021 до матеріалів справи на надавалось.

06.11.204 ТОВ ІНДУСТРІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ направило ТОВ ПРОФ КОМПАНІ претензію № 3223 від 31.10.2024 про сплату збитків в розмірі 817 696,36 грн, в зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних на суму 4 906 178,18 грн.

09.01.2025 Позивач також звернувся до відповідача з претензією № 3349 від 06.01.2025 про відшкодування збитків в розмірі 817 696,36 грн.

Зазначені претензії направлені на адресу місцезнаходження відповідача відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 8, прим.9. Поштові відправлення не вручені, Укрпошта проставлено причину : «закінченням встановленого терміну зберігання».

У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо складення та реєстрації податкових накладних в ЄРПН, Позивач втратив право на податковий кредит тому, що тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН. а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю послуги включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок

- порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Оскільки саме від надавача послуги, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, залежить реалізація отримувачем послуги майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

На підставі викладеного включення сторонами до Договору обов`язку Підрядник протягом строку, встановленого податковим законодавством, зареєструвати оформлену згідно ст. 201 ПК України податкову накладну в ЄРПН (п. 11.5 Договору), відповідає приписам чинного законодавства України, принципу свободи договору, і є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

З огляду на викладене, в даному випадку вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками Позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення зі сторони Відповідача.

У відповідності до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17 згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Бездіяльність Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні зумовлює неможливість покупця послуг включення сум ПДВ до податкового кредиту, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, тобто зазначена сума, фактично, є збитками цієї особи.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, належним способом захисту для Позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22, факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Частинами 5 та 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку суд керується висновками саме Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При вирішенні спорів про відшкодування збитків доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Порушення обов`язку з реєстрації податкових накладних у встановлені законодавством строки з боку відповідача позбавили позивача можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 817 696,36 грн, що фактично є збитками цієї особи.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України).

Відповідач не спростував доводів позивача, доказів реєстрації податкової накладної не надав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФ КОМПАНІ (69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 8, прим. 90, ідентифікаційний код 42465408) 817 696 (вісімсот сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 36 коп збитків, 9 812 (дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн 36 коп витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 10.04.2024.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.