ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.2025 Справа №905/56/25

за позовом: Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Дніпровська, 17, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, 2-А, )

про стягнення 19331,41 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради, м.Краматорськ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица», м.Покровськ про стягнення заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат (заробітної плати сторожа та нарахувань на заробітну плату сторожа) в розмірі 19331,41 грн за договором №8ц1/2018 від 05.01.2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №8ц1/2018 від 05.01.2018, внаслідок чого у відповідача утворилась вищевказана заборгованість.

Ухвалою суду від 29.01.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/56/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» було належним чином повідомлене про розгляд справи №905/56/25, з огляду на наступне.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 вказаного кодексу, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як свідчать відомості комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» має електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Тож, ухвала суду від 29.01.2025 надсилалась відповідачу за допомогою підсистеми «Електронний суд» та доставлена до електронного кабінету відповідача 04.02.2025, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка.

Приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення реалізації ним своїх прав на судовий захист, спір вирішено за наявними матеріалами в порядку норм ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

05.01.2018 між Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» (орендар) був укладений договір №7ц1/2018 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Краматорська.

За змістом додаткової угоди №1 від 02.07.2018 до вказаного договору, у зв`язку зі створенням Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради шляхом перетворення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська», сторони домовились внести відповідні зміни до укладеного між ними правочину в частині найменування орендодавця.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно: частину нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі амбулаторії №7 КЗ «ЦПМСД №1 м.Краматорська», розташованої за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Катерини Білокур, 1а, загальною площею 46 кв.м., що знаходиться на балансі Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська».

Згідно з п.1.2 договору майно передається в оренду з метою використання: розміщення Аптечного пункту №2 Аптеки №5 «Городская аптека «Здравица» (цільове призначення).

Орендар зобов`язаний протягом 5 робочих днів після підписання цього договору укласти з орендодавцем, як балансоутримувачем орендованого майна, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю та своєчасно відшкодувати фактичні витрати за споживання комунальних та інших послуг згідно виставлених рахунків орендодавця (п.4.8 договору).

Пунктом 10.1 підписаного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №3 від 05.10.2020) встановлено, що договір укладено строком з 05.01.2018 по 04.01.2023 включно.

05.01.2018 сторони договору підписали акт приймання-передачі орендованого майна, чим зафіксували факт передачі частини нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі амбулаторії №7 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська», розташованого за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Катерини Білокур, 1а, загальною площею 46 кв.м., що знаходиться на балансі Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська», від орендодавця до орендаря.

Одночасно, 05.01.2018 між Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська» (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» (орендар) був укладений договір №8ц1/2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

За правилами п.1.1 вказаного договору балансоутримувач зобов`язався своєчасно надавати орендареві рахунки на відшкодування, в тому числі, експлуатаційних витрат (заробітна плата з нарахуваннями, зокрема, сторожа), а орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати балансоутримувачу вартість експлуатаційних витрат згідно з пред`явленими балансоутримувачем до сплати рахунків в орендованій частині нежитлового приміщення будівлі амбулаторії №7 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська» на першому поверсі, загальною площею 46 кв.м., що знаходиться на балансі Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська».

Методика розрахунку спожитих експлуатаційних витрат (заробітна плата з нарахуваннями прибиральника території та сторожа) наводилась у додатку 1 до договору №8ц1/2018 від 05.01.2018.

За змістом додаткової угоди №2 від 02.07.2018 до договору, у зв`язку зі створенням Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради шляхом перетворення Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Краматорська», сторони домовились внести відповідні зміни до укладеного між ними правочину в частині найменування орендодавця.

Пунктом 5.2 договору №8ц1/2018 від 05.01.2018 погоджено, що умови цього договору зберігають силу протягом усього строку дії договору №7ц1/2018 від 05.01.2018 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Краматорська, а в частині виконання зобов`язань орендаря щодо відшкодування вартості комунальних послуг та експлуатаційних витрат, наведених у п.1.1 цього договору, до повного виконання зобов`язань орендарем.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, договір оренди між Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» було припинено з 05.01.2023 у зв`язку з закінченням строку його дії, що підтверджується підписаною між сторонами додатковою угодою від 04.01.2023 про припинення договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Краматорська від 05.01.2018 №7ц1/2018 та актом приймання-передачі майна від 05.01.2023.

Як вказує позивач, відповідно до умов договору №8ц1/2018 від 05.01.2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідач мав компенсувати позивачу вартість експлуатаційних витрат (заробітна плата сторожу та нарахування на заробітну плату сторожа) за період з 01.02.2022 по 04.01.2023 в сумі 19331,41 грн. Однак, відповідач відповідного відшкодування не здійснив, що зумовило звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами п.2.2.3 договору №8ц1/2018 від 05.01.2018 орендар зобов`язався не пізніше 28 числа місяця, наступного за звітним місяцем вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за користування комунальними послугами (теплопостачання, електропостачання, вивіз та розміщення ТПВ), послуг з дезінсекції та дератизації та відшкодування експлуатаційних витрат (заробітна плата з нарахуваннями прибиральника території та сторожа) згідно з рахунком балансоутримувача.

За результатами понесених витрат позивачем було складено:

- акт №522 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з березня 2022 по грудень 2022, щодо відшкодування заробітної плати сторожа та нарахувань на вказану заробітну плату в розмірі 18187,98 грн, з ПДВ;

- акт №765 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з 01 по 04 січня 2023, щодо відшкодування заробітної плати сторожа та нарахувань на вказану заробітну плату в розмірі 179,83 грн, з ПДВ;

- акт №139 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за лютий 2022, щодо відшкодування заробітної плати сторожа та нарахувань на вказану заробітну плату в розмірі 963,60 грн, з ПДВ.

Аналогічні відомості містять наявні у матеріалах справи рахунки.

Вказані акти, рахунки на відшкодування витрат зазначених в актах, акт звірки взаєморозрахунків, графік погашення (розстрочки) заборгованості та лист з вимогою направлялись на адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Проте погодженими та підписаними відповідачем не були.

Як вказує позивач, взяті на себе зобов`язання в частині відшкодування заробітної плати сторожа та нарахувань на вказану заробітну плату відповідач не виконав.

З огляду на зміст п.2.2.3 договору №8ц1/2018 від 05.01.2018 строк виконання відповідачем зобов`язань щодо відшкодування заробітної плати сторожа та нарахувань на вказану заробітну плату є таким, що настав.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою господарського суду від 29.01.2025 відповідачу запропоновано представити суду, в тому числі, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

Проте, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості встановив, що заявлена позовна вимога позивача про стягнення 19331,41 грн заборгованості є обґрунтованою, відповідачем не спростованою та підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица», за змістом якого відповідач повідомляє позивача, що в період дії на території України правового режиму воєнного стану, передбачена договором орендна плата за користування приміщення нараховуватись та сплачуватись ним не буде, у зв`язку з неможливістю використання приміщення. Відповідач посилається на форс-мажорні обставини, а саме військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які засвідчені Торгово-промисловою палатою України. Зазначає, що Торгово-промислова палата України в листі №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/або іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких настало і виконання яких стало неможливим внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд, не бере до уваги зазначені у листі доводи відповідача, у зв`язку з наступним.

Згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Масштабні військові дії, які вчиняються російською федерацією з 24.02.2022, спрямовані на знищення державності України, спричинили загибель людей, пошкодження та знищення житла, іншого майна, інфраструктури населених пунктів, зумовили проведення загальної мобілізації, а отже і величезні зміни в економіці, правовому регулюванні, зайнятості населення, житті громадянського суспільства України, а тому безумовно відносяться до переліку обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а отже за умови доведення безпосереднього впливу цих обставин на можливість виконання стороною договору своїх зобов`язань, звільняють таку сторону від господарсько-правової відповідальності.

Про те, що військова агресія російської федерації проти України, з 24.02.2022 і до її закінчення відноситься до обставин непереборної сили, зазначено і в листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. Однак, за змістом листа, це стосується тих випадків, коли виконання зобов`язання для сторони договору стало неможливим у встановлений термін саме внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Боржник, який допустив невиконання чи неналежне виконання зобов`язання має право доводити, що це відбулося внаслідок дії непереборної сили. Висновки про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, містяться у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 07.06.2023 у справі №906/540/22.

В постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №910/6234/22 зазначено, що помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що факт настання форс-мажору підтверджений листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1. В зазначеній постанові Верховний Суд звертає увагу, що Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 ч.3 ст.14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно з ч.1 ст.14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні Торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Всупереч наведеному, в матеріалах справи відсутня інформація про наявність у відповідача сертифікату про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України, що є доказом дії обставин непереборної сили саме за договором з позивачем.

Водночас, сертифікат Торгово-промислові палати не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази які б підтвердили наявність у відповідача форс-мажорних обставин, що стало причиною неможливості виконання зобов`язань за договором в даному конкретному випадку. Матеріали справи також не містять доказів дійсної неможливості використання орендованого майна.

Крім того, за поясненнями позивача, амбулаторія Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради у спірний період працювала у звичайному режимі, доступ до орендованого приміщення зберігався попри бойові дії, та об`єкт оренди увесь період дії договору оренди №7ц1/2018 від 05.01.2018 та договору №8ц1/2018 від 05.01.2018 належним чином забезпечувався комунальними послугами та мали місце експлуатаційні витрати. Сторож весь період дії вищевказаних договорів здійснював охорону приміщення амбулаторії, в тому числі і об`єкту оренди разом з особистим майном відповідача, що в ньому зберігалось.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач свої зобов`язання за договором №8ц1/2018 від 05.01.2018 виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваного позову позивач сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством (без урахування коефіцієнту пониження 0,8 за подання позову в електронній формі), вказана особа не позбавлена права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі 605,60 грн на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здравица» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, 2-А, ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради заборгованість за період з 01.02.2022 по 04.01.2023 в розмірі 19331,41 грн за договором №8ц1/2018 від 05.01.2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 31.03.2025.

Повний текст рішення складено 07.04.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця