ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. Справа№ 910/2578/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сітайло Л.Г.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

арбітражний керуючий Багінський А.О. особисто (в режимі відеоконференції)

від ТОВ "Коллект Центр": Арсемікова І.В. за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року

у справі №910/2578/24 (суддя Стасюк С.В.)

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 визнано кредиторами боржника: АТ "Державний ощадний банк України" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 114 663,01 грн., з яких: 6 056, 00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 108 607, 01 грн. - вимоги другої черги; АТ "Перший український міжнародний банк" на суму 135 034, 95 грн., з яких: 6 056, 00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 128 978,95 грн. - вимоги другої черги; ТОВ "Коллект Центр" на суму 180887, 39 грн., з яких: 6 056, 00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 174831, 39 грн. - вимоги другої черги; у визнанні вимог АТ "Державний ощадний банк України" на суму 37337, 80 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, арбітражний керуючий Багінський А.О. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 в частині визнання кредиторських вимог АТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Коллект Центр" і прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги АТ "Перший український міжнародний банк" в розмірі 108 607,01 грн. - друга черга, 5 099,47 грн. судового збору - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; визнати грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" в розмірі 4 000,60 грн. - друга черга, 138,58 грн. судового збору - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.12.2024 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сітайло Л.Г., Коротун О.М.

Ухвалою суду від 18.12.2024 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Багінського А.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2578/24.

26.12.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/2578/24/7587/24 від 25.12.2024 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Слід зазначити, що головуючий суддя Остапенко О.М. з 20.12.2024 року по 13.01.2025 року перебував у відпустці, тому матеріли справи фактично були передані судді 14.01.2025 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Багінського А.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема, надати докази сплати судового збору у розмірі 11 506,40 грн.

31.01.2025 через систему "Електронний суд", тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 27.01.2025 надано докази сплати судового збору.

05.02.2025 через систему "Електронний суд" надійшов другий примірник заяви про усунення недоліків апеляційної скарги.

У зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 для розгляду справи №910/2578/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді: Сітайло Л.Г.,Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Багінського А.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 03.04.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих відзивах на апеляційну скаргу АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ТОВ "Коллект Центр" просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

02.04.2025 року через систему "Електронний суд" від скаржника надійшло клопотання про проведення судового засідання 03.04.2025 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, в якому також просить поновити пропущений строк на подання даного клопотання, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 02.04.2025 вказане клопотання задоволено та призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Скаржник в судовому засіданні 03.04.2025 в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 в частині визнання кредиторських вимог АТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Коллект Центр" і прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги АТ "Перший український міжнародний банк" в розмірі 108 607,01 грн. - друга черга, 5 099,47 грн. судового збору - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів; визнати грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" в розмірі 4 000,60 грн. - друга черга, 138,58 грн. судового збору - відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.

Представник ТОВ "Коллект Центр" в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

03.04.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції від 14.11.2024 року у даній справі в оскаржуваній частині - залишити без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2578/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , провадження в якій відкрито ухвалою суду 30.05.2024. Керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Багінського А.О.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 31.05.2024 за №73294.

01.07.2024, тобто в межах встановленого строку, до Господарського суду міста Києва звернулось АТ "Перший український міжнародний банк" із заявою з кредиторськими вимогами до боржника на суму 135 034,95 грн.

Також 01.07.2024, тобто в межах встановленого строку, до Господарського суду міста Києва звернулось ТОВ "Коллект Центр" із заявою з кредиторськими вимогами до боржника на суму 180 887,39 грн.

В обґрунтування заявлених грошових вимог заявники посилаються на невиконання боржником зобов`язань за кредитними зобов`язаннями.

За наслідками розгляду заявлених кредиторських вимог ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 зокрема, визнано кредиторами боржника: АТ "Перший український міжнародний банк" на суму 135 034, 95 грн., з яких: 6 056, 00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 128 978,95 грн. - вимоги другої черги; ТОВ "Коллект Центр" на суму 180887, 39 грн., з яких: 6 056, 00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 174831, 39 грн. - вимоги другої черги.

Арбітражний керуючий Багінський А.О. з даною ухвалою суду в частині визнання кредиторами боржника АТ "Перший український міжнародний банк" на суму 135 034,95 грн. та ТОВ "Коллект Центр" на суму 180 887,39 грн. не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду в частині наслідків розгляду заяв двох кредиторів, то у відповідності до ст.269 ГПК України ухвала суду першої інстанції переглядається лише в цій частині. В іншій частині ухвала місцевого господарського суду не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування ухвали з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

За змістом ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, попереднє засідання господарського суду проводиться не пізніше 70 календарних днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду. Про попереднє засідання суду повідомляються сторони, а також інші учасники провадження у справі про банкрутство, визнані такими відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Стосовно заяви АТ "Перший український міжнародний банк" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 135 034,95 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 15.08.2022 між АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 підписано заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви боржнику виданий кредит у сумі 88 930,07 грн., цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата Разової комісії Банку, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.56351229.77697.2464 від 15.08.2022, та випискою з рахунку, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%.

Боржник використав кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку.

Станом на 29.05.2024 заборгованість боржника за кредитним договором склала 105 624,09 грн., з яких: 88 925,80 грн. - за сумою кредиту (тіло), 15,03 грн. - заборгованість по процентам, 16 683,26 грн. - заборгованість по комісії.

Крім того, 15.08.2022 АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 підписано заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви боржнику виданий кредит у сумі 19 663,13 грн., цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата Разової комісії Банку, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.56351232.77691.2464 від 15.08.2022, та випискою з рахунку, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%.

Боржник використав кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку.

Станом на 29.05.2024 заборгованість боржника за кредитним договором склала 23 354, 86 грн., з яких: 19 663,13 грн. - за сумою кредиту (тіло), 3,05 грн - заборгованість по процентам, 3 688, 68 грн. - заборгованість по комісії.

Відтак, загальна сума грошових вимог за двома кредитними договорами станом на 29.05.2024 склала 128 978,95 грн. (105 624.09 грн. + 23 354.86 грн.): - 105 624.09 грн. - за договором № від 15.08.2022; - 23 354.86 грн. - за договором № від 15.08.2022.

Керуючий реструктуризацією відповідно до результатів розгляду вимог кредиторів від 15.07.2024 вимоги АТ "Перший український міжнародний банк" визнав частково на суму 108 607, 01 грн. і включив їх у другу чергу погашення вимог кредиторів та 5 099, 47 грн - судового збору.

Перевіривши заяву АТ "Перший український міжнародний банк" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 135 034,95 грн, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає обґрунтованими кредиторські вимоги на загальну суму 135 034,95 грн з включенням їх до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 в наступній черговості: 6 056, 00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 128 978,95 грн. - вимоги другої черги, з огляду на наступне.

Так, у заявах на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (скорочено - ДКБО) вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), розміщений на сайті ПАТ "ПУМБ" pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписання заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

Колегія суддів погоджується із доводами банку, що встановлена у договорах, укладених з боржником, комісія за обслуговування кредитної заборгованості не передбачає надання позичальнику будь-якої інформації. Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що комісійна винагорода передбачає надання інформації про стан кредиту, є його припущенням, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, арбітражний керуючий посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Однак, слід зазначити, що висновок Верховного Суду стосується незаконності комісійної винагороди за надання інформації позичальнику про умови кредитної заборгованості.

Але комісійна винагорода у договорах, укладених з боржником, надання будь-якої інформації не передбачає.

Крім того, предметом спору у справі №496/3134/19, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі та яку розглядав Верховний Суд, був кредитний договір, укладений 19.06.2018. Разом з тим після 19.06.2018 законодавство щодо встановлення комісійної винагороди у договорах споживчого кредитування змінилося.

Так, згідно п.8 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг" від 20.09.2019 № 122-IX, який набрав чинності 19.01.2020, до Закону України "Про споживче кредитування» були внесені зміни, а саме, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" викладено в новій редакції: "4) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб".

Кредитні договори, які передбачають сплату комісії, укладені з боржником 15.08.2022, тобто, після внесення відповідних змін до Закону України "Про споживче кредитування", згідно з якими було передбачено правомірність встановлення комісії у загальних витратах за споживчим кредитом.

Законом України "Про споживче кредитування" визначено поняття реальної річної процентної ставки у договорі споживчого кредиту. Так, згідно п.8 ч.1 ст.1 вказаного Закону реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту.

Стаття 8 Закону регламентує визначення реальної річної процентної ставки у договорі споживчого кредиту. Так, згідно ч. 2 ст. 8 Закону: «реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо)».

У Заявах на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладених з боржником, жирним шрифтом вказана реальна процентна ставка, а також жирним шрифтом виділено загальні витрати за споживчим кредитом (грн.), тобто загальна сума усіх витрат, які включають комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Так, у заяві № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.08.2022 у підсумковій строчці графіку повернення кредиту жирним шрифтом виділено реальну процентну ставку - 33,833%, загальні витрати за споживчим кредитом - 29889,52 грн., та загальна вартість кредиту - 118 819,59 грн.

У заяві № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.08.2022 у підсумковій строчці графіку повернення кредиту жирним шрифтом виділено реальну процентну ставку - 32,843%, загальні витрати за споживчим кредитом - 9912,86 грн., та загальна вартість кредиту - 29 575,99 грн.

У договорах зазначена реальна процентна ставка, яка включає в себе комісійну винагороду, як у процентному, так і грошовому вираженні, як за весь період кредитування, так і у загальному місячному платежі (за розрахунковий період).

Реальна процентна ставка має розумний розмір, який відповідає фактичному рівню вартості кредитів на фінансовому ринку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що боржник був обізнаний з усіма складовими платежами за договорами кредитування та, поставивши свій підпис, погодився з ними. Будь-яких прихованих платежів кредитні договори не містять та судом не встановлено.

Згідно п. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписані між кредитором та боржником заяви на приєднання до ДКБО є договорами приєднання, і дані документи містять усі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Боржник звернувся до банку для відкриття поточного рахунку, отримання кредиту для придбання товару, отримання платіжної картки та встановлення кредитного ліміту за рахунком.

Кредитор, керуючись ст. 633 ЦК України, запропонував боржнику публічний договір (ДКБО) для здійснення банківського обслуговування.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" надання кредиту є фінансовою послугою.

Відповідно до абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому.

Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом.

Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.

Таким чином, ДКБО відповідно до ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" є публічною частиною договору, до якої приєднався боржник, підписавши заяви про приєднання до ДКБО, які є індивідуальною частиною договору.

Відповідно до вказаних заяв кредитор надав боржнику два кредити.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проте, доказів що свідчили б про виконання боржником обумовлених зобов`язань за кредитами, зокрема, повернення кредиту, сплати за користування кредитними коштами матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині наслідків розгляду заяви АТ "Перший український міжнародний банк", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання АТ "Перший український міжнародний банк" кредитором боржника на суму 135 034,95 грн. в повному обсязі.

Доводи скаржника щодо безпідставного визнання вимог банку, яка ґрунтується на заборгованості по комісії, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає відхиленню.

Щодо заяви ТОВ "Коллект Центр" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 180 887,39 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Вказана заява з кредиторськими вимогами до боржника складається з 6056,00 грн. - судового збору та 174 831,39 грн. заборгованості за договорами:

- №3384544 в загальному розмірі 73891,85 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10089,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 65152,85 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 1 650,00 грн.;

- №104035171 в загальному розмірі 34359,31 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4723,00 грн, заборгованістю за відсотками в розмірі 28686,31 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 950,00 грн.;

- №-98816 в загальному розмірі 23 886,00 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн., та заборгованістю за відсотками в розмірі 20886,00;

- №2843560 в загальному розмірі 33136,10 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2300,00 грн., та заборгованістю за відсотками в розмірі 30836,10 грн.;

- №1109551 в загальному розмірі 9558,13 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн., заборгованістю за відсотками в розмірі 5388,00 грн., заборгованості за 3% нарахованих річних в розмірі 28,60 грн. та заборгованістю за інфляційними збитками в розмірі 141,53 грн.

На підтвердження заявлених вимог ТОВ "Коллект Центр" надано суду паперові копії кредитних договорів, укладених в електронній формі, копії договорів факторингу, про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги та розрахунків за ними.

Факт видачі боржнику кредитних коштів підтверджується наявними у справі доказами, а відповідні кредитори та відомості про кредити містяться у доданому до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність Списку кредиторів та у Кредитній історії боржника.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у ТОВ "Коллект Центр" права грошової вимоги за договором кредиту №3384544 з ТОВ "Мілоан", договором кредиту № 104035171 з ТОВ "Мілоан", договором позики №2843560 з ТОВ "Маніфою", щодо отримання права вимоги за договорами, а саме, щодо відсутності у Товариства отримання права вимоги, оскільки відступлення мало б відбутись виключно на підставі договору факторингу, за правилами ст. 1083 ЦК України, є безпідставними з огляду на наступне.

У відповідності до договорів факторингу, на підставі яких ТОВ "Коллект Центр" отримав право вимоги за даними договорами, встановлено, що ТОВ "Вердикт Капітал" має право здійснювати наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.

Суд відзначає, що при подальшому відступленню права вимоги, що відбулось згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, який був укладений між ТОВ "Вердикт Капітал" (Первісний кредитор), (продавець) та ТОВ "Коллект Центр" (Новий кредитор), (покупець) - сторони не керувалися положеннями глави 73 "Факторинг" ЦК України, а договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги (цесією), а тому договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року не є договором факторингу, а тому відсутні підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦК України, для того, щоб вважати договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги нікчемним з огляду на порушення імперативної норми статті 1083 ЦК України, на які посилається арбітражний керуючий.

Також варто зазначити, що положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, в якій суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

При цьому відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються (п. 49 Постанови ВП ВС від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18), а правова природа відповідного договору незалежно від його назви та визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору (п. 9.5 Постанови ВП ВС від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20).

Тобто, безпосередньо назва самого договору не може відображати його правову природу.

Що стосується подальших підстав для нарахування за договором №3384544, укладеного з ТОВ "Мілоан", то нарахування відсотків поза межами строку орієнтовного користування кредитом строком, передбаченим. п. 1.5.2., 2.3.1. (тобто пролонгацій), відбувалось на підставі п. 4.2. договору, за якою сторони домовились, що в разі прострочення позичальником зобов`язань, кредитор, має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбаченого, ст. 625 ЦКУ і у випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦКУ, а що до наявності права вимоги за комісією, то скаржником не враховано, що комісія, оплачується разово, у відповідності до п. 1.5.1., проте, в разі пролонгації, п. 2.3.1.1. - комісія за сплату та обслуговування кредиту, в сумах визначених в п. 2.3.1.1., позичальник підписував даний договір, був з ним ознайомлений, і неодноразово здійснював пролонгацію даного договору, що вбачається з наданих розрахунків заборгованості від ТОВ "Мілоан", які містяться в матеріалах справи.

Щодо вимог за договором №104035171, укладеного з ТОВ "Мілоан", то підстави для їх визнання є тотожні до договору №3384544, оскільки договори укладені з одним і тим самим кредитором на підставі однакового (типового) договору.

Що стосується заборгованості за договором №2843560 укладеним з ТОВ "Маніфою" колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 2.4.5. позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до п.2.4.2) виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою.

Відповідно до п. 2.5. розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Згідно п. 3.1.1. проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

У відповідності до п. 3.1.3. у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4.

За умовами до п. 3.2.1. проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 договору, за кожен день прострочення.

Згідно п. 3.7. зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.

У відповідності до п. 3.10. керуючись ст. 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики. При цьому позикодавець дотримується обмежень щодо нарахувань за цим договором позики, встановленими Законом України "Про споживче кредитування".

Тобто нарахування відсотків за користування кредитом та нарахування відсотків на прострочену позику відбувалось у відповідності до умов договору та законодавства України, як наслідок, відповідні заперечення арбітражного керуючого що до розрахунку може братись лише період в 16 днів (строком позики) є безпідставним.

Стосовно заперечення заборгованості за договором №-98816, укладеним з ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" - щодо того, що даній договір укладено 21.07.2021, а договір, на підставі якого було здійснено відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" до ТОВ "Вердикт Капітал", а саме на підставі договору відступлення права вимоги №23-06/20, укладено 23.06.2020, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п.6.1. договору №23-06/20 - кредитор (ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" передає (відступає) новому кредиторові (ТОВ "Вердикт Капітал") права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками договорів позики та надання кредитором - боржникам грошових коштів, та які входять до Портфелю Заборгованості.

Згідно п. 6.2.3. договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку №2 до цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги у цих випадках - не вимагається.

Відповідно до п. 12.1. договір набирає чинності з моменту підписання та діє до моменту повного виконання відповідних зобов`язань сторонами.

У відповідності до п. 7.2. новий кредитор здійснює оплату кредиторові шляхом перерахування суми, що вказана в додатку № 2 до цього договору, протягом 3 років з дати підписання сторонами додатку № 2 до цього договору.

Отже враховуючи вищевикладене, фактично перехід права вимоги за договором №-98816 відбувався не на підставі договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020, а на підставі укладення акту приймання передачі реєстру боржників №13 від 21.12.2021 до договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 (додатку №2).

Відтак, не відповідають дійсності посилання апеляційної скарги на те, що право вимоги за договором не могло бути відступленим раніше, ніж укладався сам договір позики, оскільки в даному випадку право вимоги за договором позики №-98816 від 21.07.2021 було відступлене на підставі акту приймання передачі реєстру боржників №13 від 21.12.2021.

Щодо договору №1109551 від 30.07.2021, укладеного з ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс ", то колегія суддів звертає увагу скаржника, що останнім брались до уваги лише ті відсотки, що були нараховані в строк 15 днів, проте, такі розрахунки є помилковими, адже строк кредитування та сума нарахування у розмірі 0,0010% за кожен день користування кредитом, варто було б використовувати виключно при належному виконанні умов даного договору позичальником, а оскільки, як видно з розрахунків заборгованості за договором №1109551 - умови кредитування - позичальником належним чином не виконувалось, тому у відповідності до п. 1.7. договору сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений в разі не виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів у відповідності до п. 1.6. і в такому випадку строк дії продовжується на 13 днів, і під час дії такої пролонгації - відсотки сплачуються в розмірі 4,95 % від суми кредиту за кожен день пролонгації кредиту.

У відповідності до п. 1.8.1. продовження строку надання кредиту після спливу основного строку відбувається шляхом сплати позичальником, всіх не сплачених відсотків, що і було зроблено позичальником згідно розрахунку заборгованості 23.08.2021, після цього строк кредитування вважається продовженим на 30 днів, а сплата відсотків становить 1,99 % за кожен день користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п. 1.8.3. в разі якщо в строк 30 днів, з дня продовження кредиту (що визначений в п. 1.8.1. договору) позичальником не було погашено, то строк автоматично продовжується на 30 днів - під час пролонгації у відповідності до п. 1.8.3., яка відбулась 23.09.2021 у відповідності до розрахунку заборгованості.

Відтак, сума заборгованості за кредитом №1109551 в розмірі 9 388,00 грн., яка складається з 4 000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 5 288,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, є обґрунтована, оскільки нарахована виключно в межах строку кредитування.

Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання боржником обумовлених зобов`язань, зокрема, повернення кредиту, та сплату за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищенаведене, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині наслідків розгляду заяви ТОВ "Коллект Центр", дослідивши заяву кредитора на підставі наданих останнім та наявних у справі доказів, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання ТОВ "Коллект Центр" кредитором боржника на суму 180 887,39 грн. в повному обсязі.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваній частині прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали суду в оскаржуваній арбітражним керуючим частині не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 року у справі №910/2578/24 в частині визнання грошових вимог АТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Коллект Центр" до боржника залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 10.04.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Г. Сітайло