ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/403/25

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітресурс»

до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради

про стягнення 58 333, 19 грн

Без виклику учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітресурс» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради про стягнення 58 333, 19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 168 від 07.09.2023 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 50 000, 00 грн основного боргу, 6 424, 69 грн інфляційних втрат, 1 908, 50 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2025 було відкрито провадження у справі № 911/403/25. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.02.2025 була доставлена відповідачу в його електронний кабінет 10.02.2025 о 23:51, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК та те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача пізніше 17 години, днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі є 11.02.2025.

З урахуванням зазначеного вище, Господарський суд Київської області зазначає, що судом було вжито усіх належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи судом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.02.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

07.09.2023 між Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітресурс» (далі постачальник, позивач) укладено договір поставки № 168 (далі договір), за змістом п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товар: «Сантехнічні вироби для ремонту інженерних мереж багатоквартирних житлових будинків Гостомельської СТГ та підготовки до опалювального сезону» за кодом Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015: 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої, а замовник прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 1.2 вказаного правочину, кількість товару згідно зі специфікацією (додаток № 1 до договору), що є його невід`ємною частиною.

Додатком № 1 до договору є специфікація «Сантехнічні вироби для ремонту інженерних мереж багатоквартирних житлових будинків Гостомельської СТГ та підготовки до опалювального сезону» за кодом Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015: 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої, якою сторони погодили найменування товару, одиниці виміру, кількість, ціну за одиницю без ПДВ, загальну вартість без ПДВ.

За змістом специфікації постачальник зобов`язується поставити замовнику наступний товар: 1. Кран кульовий прямий, нікел., ручка-метелик 1/2"вз д/водопров. труб SV607W15 Valve в кількості 254 шт., ціна за одиницю 60,50 грн без ПДВ, загальною вартістю 15 367,00 грн без ПДВ; 2. Кран кульовий прямий, нікел., ручка-метелик 3/4"вз д/водопров. труб SV607W20 Valve в кількості 124 шт., ціна за одиницю 88,50 грн без ПДВ, загальною вартістю 10 974,00 грн без ПДВ; 3. Кран кульовий прямий латун нікеліров. метелик PN30 1"вз SD607W25 SD Plus в кількості 18 шт., ціна за одиницю 189,50 грн без ПДВ, загальною вартістю 3 411,00 грн без ПДВ; 4. Кран кульовий прямий латун нікеліров. метелик PN30 3/4"вв SD602W20 SD Plus в кількості 252 шт., ціна за одиницю 115,25 грн без ПДВ, загальною вартістю 29 043,00 грн без ПДВ; 5. Кран кульовий прямий латун нікеліров. метелик PN30 1"вв SD602W25 SD Plus в кількості 26 шт., ціна за одиницю 187,00 грн без ПДВ, загальною вартістю 4 862,00 грн без ПДВ; 6. Кран кульовий прямий латун нікеліров. важіль PN30 1 1/4"вз SD605W32 SD Plus в кількості 24 шт., ціна за одиницю 311,00 грн без ПДВ, загальною вартістю 7 464,00 грн без ПДВ; 7. Кран кульовий прямий латун нікеліров. важіль PN30 1 1/4"вв SD600W32 SD Plus в кількості 6 шт., ціна за одиницю 312,55 грн без ПДВ, загальною вартістю 1 875,30 грн без ПДВ; 8. Кран кульовий прямий латун нікеліров. важіль PN30 1 1/2"вв SD600W40 SD Plus в кількості 4 шт., ціна за одиницю 427,75 грн без ПДВ, загальною вартістю 1 711,00 грн без ПДВ; 9. Кран кульовий прямий латун нікеліров. важіль PN30 2"вв SD600W50 SD Plus в кількості 4 шт., ціна за одиницю 718,80 грн без ПДВ, загальною вартістю 2 875,20 грн без ПДВ.

Відповідно до змісту специфікації, загальна вартість товару, що поставляється за цією специфікацією становить 93 099, 00 грн, у тому числі ПДВ 15 516, 50 грн.

Вказана специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх відтисками печаток без зауважень та заперечень.

За змістом п. 2.1 договору, ціна визначена у договорі з урахуванням всіх витрат, податків та зборів постачальника становить 93 099, 00 грн, у тому числі ПДВ: 15 516,50 грн.

Пунктами 2.2, 2.3 договору передбачено, що згідно статті 23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Джерело фінансування: місцевий бюджет.

В ціну договору включаються витрати на транспортування, розвантаження товару у місцях. зазначених замовником, сплату податків і зборів (обов`язкових платежів), а також інші витрати пов`язані із поставкою товару замовнику (п. 2.5 договору).

За приписами пункту 6.1 договору, право власності на поставлену партію товарів переходить від постачальника до замовника з моменту фактичної передачі товару закладам замовника за належним чином оформленими видатковими накладними.

Ризики випадкового знищення або випадкового пошкодження товарів переходять до замовника в момент фактичного отримання товару замовником від постачальника за видатковою накладною (п. 6.2 договору).

Згідно з п. 6.3 договору, місце поставки: 08290, Київська область, Бучанський район, сел. Гостомель, бул. Свято-Покровська, 125. Строк поставки: до 31.12.2023. Послуги з транспортування та розвантаження товару у місцях, зазначених Замовником, окремо не сплачуються і включаються до загальної вартості товару. Передача товару від постачальника замовнику здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України, якщо постачальник є платником податку на додану вартість. Датою отримання замовником товару за відповідною видатковою накладною є дата проставлена у такій видатковій накладній представником замовника в день фактичного отримання товару.

Відповідно до п. 6.4 договору, у момент поставки товару замовник здійснює перевірку відповідності кількості та якості (окрім прихованих дефектів), комплектності товару за домовленістю сторін або в порядку, що визначається діючим законодавством України.

Разом із товаром постачальник надає замовнику усю необхідну супровідну документацію: сертифікати відповідності (якості) та/або декларації про відповідність та/або висновки санітарно-епідеміологічної експертизи та/або гарантійний талон визначені чинним законодавством України для такого товару (п. 6.6 договору).

За змістом пп. 3.1, 3.2 договору, замовник має можливість сплачувати вартість поставки частинами або за всю партію поставки (відповідно до нагальних потреб замовника) на основі підписаних видаткових накладних (на період з дня підписання договору до 31.12.2023). Оплата здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, визначений у реквізитах постачальника в договорі на підставі видаткових накладних протягом 7 робочих днів.

У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок здійснюється впродовж 5 банківських днів моменту отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій рахунок. Замовник здійснює оплату у межах отриманого бюджетного фінансування (пп. 3.3, 3.4 договору).

За змістом п. 5.1 договору, замовник зобов`язаний: - надати постачальнику всю необхідну інформацію, для постачання товару; - оплатити товар, у порядку, встановленому договором; - у строки, визначені цим договором, підписати видаткову накладну або повернути її без підпису постачальнику, у разі неналежного оформлення документів щодо поставки товару та з інших підстав, зазначених у цьому договорі.

За змістом п. 5.3 договору, постачальник зобов`язаний: - забезпечити поставку товару у терміни, встановлені цим договором; - виконувати вимоги договору щодо якості товару, які передбачені розділом 7 цього договору; - надати щодо товару достовірну документацію оформлену належним чином.

Відповідно до пп. 4.1, 4.3 договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2023, але до повного виконання сторонами зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час його дії.

У пункті 13.7 договору сторони домовились, що усі повідомлення, що надсилаються сторонами одна одній під час виконання цього договору, здійснюються із застосуванням поштового зв`язку на поштові адреси сторін, визначені у реквізитах цього договору, нарочно та/або через електронну пошту (замовника/постачальника), зазначені у даному пункті договору.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджує, що належним чином виконав зобов`язання за договором та специфікацією до нього та поставив на користь відповідача обумовлений товар на загальну суму 93 099, 00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної № 86 від 18.09.2023 на загальну суму 93 099, 00 грн.

Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх відтисками печаток без будь-яких зауважень та заперечень.

Суд встановив, що за вказаною видатковою накладною позивачем поставлено відповідачу товар, найменування, кількість та вартість якого відповідає тому, що погоджений сторонами у специфікації до договору. Претензій щодо кількості та якості поставленого товару, оформлення усієї необхідної супровідної документації на товар матеріали справи не містять.

За ствердженням позивача, відповідач зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару виконав лише частково та з порушенням строку, встановленого договором, на загальну суму 43 099,00 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви інформаційними повідомленнями про зарахування коштів № 4549 від 05.12.2023 на суму 13 099, 00 грн, № 5261 від 14.03.2024 на суму 10 000, 00 грн, № 5357 від 08.04.2024 на суму 10 000, 00 грн та № 5750 від 28.06.2024 на суму 10 000, 00 грн.

Проте, як зазначив позивач, станом на дату звернення до суду із даним позовом у відповідача перед позивачем, враховуючи граничний строк оплати по договору 13.12.2023, викликала заборгованість з оплати поставленого товару по вказаній вище специфікації та договору в загальному розмір 50 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом-претензією № 2114/464 від 29.11.2024 щодо неоплаченої заборгованості за поставлений товар згідно договору № 168 від 07.09.2023, який був отриманий відповідачем 05.12.2024, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями опису вкладення поштового відправлення, поштовою накладною, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, претензія позивача залишилась з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 50 000, 00 грн вартості неоплаченого товару, а також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 6 424, 69 грн інфляційних втрат та 1 908, 50 грн 3% річних.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір поставки № 168 від 07.09.2023 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 662, 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 6.3 договору, місце поставки: 08290, Київська область, Бучанський район, сел. Гостомель, бул. Свято-Покровська, 125. Строк поставки: до 31.12.2023. Передача товару від постачальника замовнику здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Датою отримання замовником товару за відповідною видатковою накладною є дата проставлена у такій видатковій накладній представником замовника в день фактичного отримання товару.

Відповідно до п. 6.4 договору, у момент поставки товару замовник здійснює перевірку відповідності кількості та якості (окрім прихованих дефектів), комплектності товару за домовленістю сторін або в порядку, що визначається діючим законодавством України.

За приписами пункту 6.1 договору, право власності на поставлену партію товарів переходить від постачальника до замовника з моменту фактичної передачі товару закладам замовника за належним чином оформленими видатковими накладними.

Судом встановлено вище, що позивач, на виконання умов договору та специфікації до нього, поставив відповідачу в порядку, строки та обсязі, погодженому сторонами, обумовлений товар на загальну суму 93 099, 00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № 86 від 18.09.2023 на загальну суму 93 099, 00 грн, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх відтисками печаток без будь-яких зауважень та заперечень.

Суд встановив, що за вказаною видатковою накладною позивачем поставлено відповідачу товар, найменування, кількість та вартість якого відповідає тому, що погоджений сторонами у специфікації до договору. Претензій щодо кількості та якості поставленого товару, оформлення усієї необхідної супровідної документації на товар матеріали справи не містять.

Суд враховує, що за змістом п. 6.3 договору, датою отримання замовником товару за відповідною видатковою накладною є дата проставлена у такій видатковій накладній представником замовника в день фактичного отримання товару.

Однак, наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 86 від 18.09.2023 не містить дати проставлення в такій видатковій накладній представником замовника в день фактичного отримання товару відповідно до п. 6.3 договору, у зв`язку із чим суд виходить із того, що датою отримання замовником товару є дата видаткової накладної, тобто 18.09.2023.

Отже, суд встановив, що позивач виконав зобов`язання за договором належним чином.

Відповідно до ст. 691, ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору, оплата здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, визначений у реквізитах постачальника в договорі на підставі видаткових накладних протягом 7 робочих днів.

Водночас у пункті 3.1 договору сторони дійшли згоди, що замовник має можливість сплачувати вартість поставки частинами або за всю партію поставки (відповідно до нагальних потреб замовника) на основі підписаних видаткових накладних (на період з дня підписання договору до 31.12.2023).

За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, визначаючи кінцевий строк оплати поставленого товару, необхідно враховувати приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, за змістом яких якщо останній день строку припадає на вихідний день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, а також умови п. 3.1 договору, суд дійшов висновку, що строк оплати відповідачем поставленого товару є таким, що настав 01.01.2024 з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України та того, що 31.12.2023 припадало на вихідних день (неділю).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов`язання за договором не виконав належним чином та здійснив оплату поставленого товару лише частково та з порушенням строків, встановлених договором, на загальну суму 43 099,00 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви інформаційними повідомленнями про зарахування коштів № 4549 від 05.12.2023 на суму 13 099, 00 грн, № 5261 від 14.03.2024 на суму 10 000, 00 грн, № 5357 від 08.04.2024 на суму 10 000, 00 грн та № 5750 від 28.06.2024 на суму 10 000, 00 грн.

Суд встановив, що у всіх зазначених вище призначеннях платежів інформаційних повідомлень про зарахування коштів вказано: «крани (сантехніка), зг. накл. №86 від 18.09.2023р. Процед. держзакуп. не передбач.».

Проте, станом на дату розгляданої даної справи в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару за видатковою накладною № 86 від 18.09.2023, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем, враховуючи здійснену часткову оплату, виникла заборгованість за договором в загальному розмірів 50 000, 00 грн (93099,00 грн-43099,00 грн). Протилежно суду не доведено. Доказів повної оплати поставленого товару до суду не надано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 50 000, 00 грн основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 424, 69 грн інфляційних втрат та 1 908, 50 грн 3% річних за загальний період прострочення з 01.01.2024 до 27.01.2025 з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Суд звертає увагу позивача, що Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Наразі, дослідивши розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає, що позивачем не вірно визначено періоди прострочення з огляду на наступне.

У пункті 3.1 договору сторонами узгоджено, що замовник має можливість сплачувати вартість поставки частинами або за всю партію поставки (відповідно до нагальних потреб замовника) на основі підписаних видаткових накладних (на період з дня підписання договору до 31.12.2023).

При цьому, визначаючи кінцевий строк оплати поставленого товару, необхідно враховувати приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, за змістом яких якщо останній день строку припадає на вихідний день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, як було зазначено судом вище, строк оплати відповідачем поставленого товару є таким, що настав 01.01.2024 з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України та того, що 31.12.2023 припадало на вихідних день (неділю), а відтак прострочення почалось з наступного дня, тобто з 02.01.2024.

Також позивачем при здійснені розрахунку не враховано, що за змістом ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, у разі повних/часткових оплат поставленого товару за видатковими накладними, якщо період нарахування припиняється повною/частковою оплатою поставленої партії товару, то фактична дата оплати не враховується у період нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи зазначене вище, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, з урахуванням встановленої судом дати виникнення прострочення по оплаті товару та здійснених відповідачем часткових оплат, з урахуванням умов договору та в межах розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумі 6 424, 69 грн, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних підлягають задоволенню частково в сумі 1 891, 28 грн.

Суд також наголошує на тому, що судом було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, однак відповідач заявлені суми до стягнення не спростував, розрахунок неустойки, інфляційних втрат та 3% річних не оспорив, контррозрахунку до суду не подав.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 027, 11 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Гостомель» Гостомельської селищної ради (місцезнаходження: вул. Свято-Покровська, буд. 125, смт Гостомель, Бучанський р-н, Київська обл., 08290; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профітресурс» (місцезнаходження: вул. 20 років Перемоги, буд. 1/1, оф. 3, м. Суми, Сумська обл., 42021; ) 50 000, 00 грн основного боргу, 6 424, 69 грн інфляційних втрат, 1 891, 28 грн 3 % річних та 3 027 ,11 грн судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 08.04.2025.

Суддя Л.В. Сокуренко