ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/1083/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 (головуюча - Іоннікова І. А., судді: Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.) і рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 (суддя Князьков В. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 1 530 739 817, 30 грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства «Гарантований покупець»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд»

про тлумачення пункту договору.

(у судовому засідання взяли участь представники: ТОВ «Прикарпатенерготрейд» - Кузьмічова Т. В., ДП «Гарантований покупець» - Франюк А. В. і Єфремов В. О.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Обставини справи, встановлені судами

1. 15.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» (далі - ТОВ «Прикарпатенерготрейд», постачальник універсальних послуг, позивач) та Державне підприємство «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець», замовник, відповідач) уклали договір № 2308/02/21 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуги), а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінет Міністрів України від 05.06.2019 №483 (зі змінами) (далі - Положення).

2. За умовами Договору:

- загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 4);

- прогнозна вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення (пункт 5);

- до 15-го числа місяця, що передує розрахунковому періоду, постачальник надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формою, наведеною у додатку 5 до цього Договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу одного примірника оригіналу (пункт 6);

- оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника таким чином:

перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

другий платіж - до 3-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

третій платіж - до 9-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

четвертий платіж - до 15-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

п`ятий платіж - до 21-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);

шостий платіж - до 14-го (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, у розмірі, що визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів;

у разі якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий, такий платіж здійснюється наступного робочого дня після такого вихідного/святкового дня. Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозної вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15-го (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (пункт 7);

- фактична вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення на підставі фактичних даних (пункт 8);

- факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг. Постачальник надсилає не пізніше 11-го числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи акт приймання-передачі послуг, складений на підставі фактичної вартості наданих послуг у розрахунковому періоді. Замовник розглядає акт приймання-передачі послуг та у разі відсутності зауважень підписує його кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи протягом двох робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуг або надсилає постачальнику обґрунтовану відмову в його підписанні із зазначенням причин відмови, які повинні бути усунені. Постачальник надсилає не пізніше 12-го числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику поштою або передає через уповноваженого представника постачальника два примірники підписаних із своєї сторони акта приймання-передачі послуг. Замовник протягом трьох робочих днів після отримання оригіналів акта приймання-передачі послуг підписує їх та повертає один оригінал на адресу постачальника (пункт 10);

- у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг він сплачує постачальнику послуг пеню в розмірі 0,1 відсотка розміру платежу, за яким допущено прострочення оплати (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діє на день розрахунку), за кожний день прострочення. Додатково на користь постачальника послуг стягується штраф у розмірі 7 відсотків зазначеного розміру платежу за прострочення понад 30 днів. Замовник звільняється від відповідальності, передбаченої цим пунктом Договору, у разі несвоєчасної та/або неповної оплати виробниками гарантованому покупцю наданих послуг відповідно до пункту 8 Положення (пункт 16).

3. За період з березня 2022 року до січня 2023 року постачальник надав замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.

4. Проте оплату вартості наданих послуг за вказаний період відповідач здійснював з порушенням графіку платежів, визначеного в пункті 7 Договору.

Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позовів

5. ТОВ «Прикарпатенерготрейд» звернулося до суду з позовом до ДП «Гарантований покупець» про стягнення 659 266 810,19 грн основного боргу, 16 466 830,81 грн 3% річних та 102 370 049,70 грн інфляційних втрат.

6. У подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу на 738 688 848 грн, 3% річних - на 4 919 670,36 грн, інфляційних втрат - на 9 027 608,27 грн.

7. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги за Договором, що є підставою для захисту майнових прав позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

8. Відповідач звернувся із зустрічною позовною заявою до позивача про тлумачення пункту 7 Договору в контексті того, чи вважаються платежі 1-5 грошовим зобов`язанням в розумінні чинного законодавства.

9. Зустрічний позов обґрунтований тим, що відповідач здійснює оплату у 6 етапів, 5 з яких це авансові платежі, що унеможливлює застосування статті 625 ЦК України, адже такі платежі (етапи 1- 5) не є грошовим зобов`язанням.

Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

10. Справа розглядалась судами неодноразово.

11. Господарський суд міста Києва рішенням від 28.06.2023, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.03.2024, закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у зв`язку з його добровільним погашенням відповідачем. В іншій частині позов задовольнив, стягнув з відповідача на користь позивача 21 386 501,17 грн 3% річних, 111 397 657,97 грн інфляційних втрат. У задоволенні зустрічного позову відмовив.

12. У частині задоволення позову суди обох інстанцій констатували неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором та дійшли висновку, що здійснений позивачем розрахунок 3% та інфляційних втрат є обґрунтованим та арифметично правильним.

13. Щодо зустрічного позову, то обставини, покладені відповідачем в обґрунтування позову, є запереченнями проти задоволення первісного позову в частині нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, правомірність чого була встановлена під час розгляду вимог первісного позову. Наявності жодних розбіжностей у тлумаченні пункту 7 Договору, зокрема невизначеності і незрозумілості понять і термінів Договору в контексті визначення взаємних прав та обов`язків контрагентів щодо оплати наданих послуг, відповідач не довів.

14. Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 19.07.2023, яке залишив без змін Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.03.2024, стягнув з відповідача на користь позивача 55 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

15. Верховний Суд постановою від 18.07.2024 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і постанову цього ж суду від 25.03.2024, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023, а справу у вказаній частині направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

16. Суд касаційної інстанції вказав, що апеляційний господарський суд не перевірив доводи відповідача щодо бази нарахування для стягнення 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний (відповідно до пункту 7 Договору); не встановив, за який період (до якого моменту) здійснено нарахування на планові обсяги (до останнього дня визначеного Договором розрахункового періоду, чи до моменту повного виконання грошових зобов`язань за розрахунковий період).

17. За результатом нового розгляду Північний апеляційний господарський суд постановою від 29.01.2025 рішення суду першої інстанції від 28.06.2023 залишив без змін.

18. Констатував, що відповідач порушував визначений Договором графік платежів. Перевіривши наданий позивачем та здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд апеляційної інстанції визнав його обґрунтованим.

19. Іншою постановою від 29.01.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін додаткове рішення суду першої інстанції від 19.07.2023.

Касаційна скарга

20. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 28.06.2023 та постанову суду апеляційної інстанції від 29.01.2025 в частині задоволених позовних вимог по суті з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

21. Суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду: в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо методики нарахування інфляційних втрат; в постановах від 18.07.2024 у справі №910/1083/23, від 26.11.2024 у справі №910/15342/23, від 30.01.2025 у справі № 910/881/24 щодо недопустимості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на прогнозні обсяги після заміни їх на фактичні відповідно до пункту 7 Договору.

22. Закриваючи провадження у частині стягнення основного боргу, суди попередніх інстанцій всупереч правовим висновкам Верховного Суду у постановах від 01.09.2022 у справі №910/11011/21, від 06.09.2021 у справі №910/8775/20, від 19.02.2020 року у справі № 903/181/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 22.05.2019 у справі №904/9628/17 не здійснили пропорційний розподіл судового збору, а весь судовий збір поклали на відповідача.

23. Існує необхідність відступу від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24 щодо застосування підпункту 2 пункту 8 Положення, керуючись яким сторони в договорі погодили, що позивач має право на своєчасне та повне отримання вартості послуги за Договором лише у разі відсутності заборгованості перед ДП «НАЕК» Енергоатом», що є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України. Проте суди не встановили обставину повного погашення позивачем заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» та не перевірили правомірність нарахування 3% річних на інфляційних втрат за періоди, в які існувала заборгованість позивача перед ДП «НАЕК «Енергоатом».

24. У цьому контексті касаційна скарга також містить клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, палати/об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків Верховного Суду в постанові від 25.01.2024 у справі № 910/1294/23 щодо застосування підпункту 2 пункту 8 Положення.

25. Апеляційний суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази (контррозрахунок відповідача).

Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу

26. Доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки використана позивачем методологія розрахунку 3% річних та інфляційних втрат до моменту фактичного виконання відповідачем планових платежів не суперечить положенням статті 625 ЦК України та відповідає умовам Договору. У зв`язку з чим висновки суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, а касаційна скарга задоволенню не підлягає.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції

27. Верховний Суд зазначає, що після прийняття Верховним Судом постанови від 18.07.2024 про направлення справи на новий розгляд в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, головним питанням цього спору є порядок здійснення нарахувань заборгованості відповідача за статтею 625 ЦК України з огляду на передбачений пунктом 7 Договору порядок розрахунків за надані позивачем послуги.

28. Відповідач посилається на те, що пункт 7 Договору визначає порядок оплати постачальнику вартості послуг у шість етапів, п`ять з яких авансові платежі, а шостий - за фактично надану послугу, строк на оплату якого спливає 14 числа місяця наступного за розрахунковим. Відтак, граничним строком для нарахування інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати 5 авансових платежів є день підписання сторонами акта приймання-передачі, тобто останній календарний день відповідного розрахункового місяця, оскільки зобов`язання щодо сплати п`яти планових платежів припиняється після завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць.

29. У такий спосіб відповідач наполягає на арифметичній некоректності здійсненого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, у якому відповідні нарахування позивач здійснив до моменту фактичного виконання відповідачем планових (авансових) платежів.

30. Також відповідач наголошує на тому, що позивач проігнорував положення пункту 7 Договору (у разі якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий день, такий платіж здійснюється наступного робочого дня після такого вихідного/святкового дня) і у випадку якщо дата платежу припадала на вихідний день (субота, неділя), позивач здійснював нарахування з дня, який передує вихідному дню (тобто п`ятниці).

31. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 18.07.2024 указав, що суд апеляційної інстанції не перевірив наведені вище доводи відповідача щодо бази нарахування для стягнення 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний; не встановив, за який період (до якого моменту) здійснено нарахування на планові обсяги. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, не дослідив усіх наданих учасниками справи доказів та не надав їм належну правову оцінку у контексті нарахування зазначених сум.

32. За змістом частини 5 статті 310, частини 1 статті 316 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, та вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

33. Проте суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи в частині розгляду позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, обмежився лише загальною вказівкою в мотивувальній частині постанови про згоду з висновком місцевого господарського суду про арифметичну правильність здійсненого позивачем розрахунку. Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що суд дійсно перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням обов`язкових вказівок суду касаційної інстанції.

34. Верховний Суд зауважує, що недостатнім є зазначення, що суд перевірив правильність розрахунку позивача, позаяк суд апеляційної інстанції мав навести, які саме докази, покладені обома сторонами спору в основу здійснених ними розрахунків, були ним досліджені, оцінені і, відповідно, прийняті та/або відхилені із зазначенням відповідних мотивів такого прийняття/відхилення.

35. Наведене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи залишив поза увагою висновки Верховного Суду в постанові від 18.07.2024 та всупереч вказівкам суду касаційної інстанції не дослідив розрахунок позовних вимог.

36. Верховний Суд також зазначає, що аналогічні за своїм змістом та характером доводи відповідача були предметом дослідження Верховного Суду у справах №910/15342/23, № 910/881/24 (на які посилається відповідач у касаційній скарзі). Рішення судів попередніх інстанцій у наведених справах також були скасовані Верховним Судом з аналогічних наведеним вище підстав з направленням справ на новий розгляд з подібними за змістом обов`язковими вказівками суду касаційної інстанції.

37. Верховний Суд неодноразово, у тому числі і у даній справі, а також у справі № 910/15342/23, звертав увагу на те, що з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

38. З огляду на наведене знайшли своє підтвердження аргументи скаржника в касаційній скарзі про порушення судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи статей 86, 236, 238, 269, 282, 310, 316 ГПК України в аспекті невиконання та ігнорування без будь-якої мотивації обов`язкових вказівок, які містилися у постанові Верховного Суду від 18.07.2024.

39. Порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (статті 300 ГПК України).

40. Отже доводи скаржника викладені в касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пунктів 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, частково підтвердилися.

41. Інші доводи касаційної скарги, у тому числі клопотання скаржника про передачу справи на палати (пункти 22, 23, 24 цієї постанови), Верховний Суд не розглядає як такі, що вже були предметом розгляду Верховного Суду в постанові від 18.07.2024 з наведенням відповідних мотивів та висновків суду касаційної інстанції по суті таких аргументів відповідача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. За змістом частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

43. Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - скасувати із направленням справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

44. Під час нового розгляду справи в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат апеляційному господарському суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

45. З огляду на те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 (по суті спору) підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то постанова цього ж суду від 29.01.2025, ухвалена за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 про розподіл судових витрат, також підлягає скасуванню як така, що є похідним судовим рішенням від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою.

Щодо судових витрат

46. Оскільки постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судового збору відповідно до статті 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, ухвалену за результатами перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2023, у справі № 910/1083/23 скасувати.

3. Справу № 910/1083/23 в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу направити на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.