ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуСправа № 912/41/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Колісник Т.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/41/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд"

до Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича

про стягнення 1 576 697,00 грн,

представники:

від позивача - Антонова С.Ю., ордер від 07.01.2025 ВА № 1101059;

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд", яка містить позовні вимоги до Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича про стягнення 1 439 247,00 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що у період з 15.02.2017 по 29.09.2023 мали місце перерахування грошових коштів на рахунок відповідача з призначенням платежу "обслуговування устаткування", однак між сторонами жодний договір не укладався, договірних зобов`язань не виникало, майно або послуги не надавались, тому перераховані кошти з рахунку позивача є безпідставно набутими відповідачем.

Ухвалою від 13.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/41/25. Постановлено справу № 912/41/25 розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.02.2025 на 10:00 год.

06.02.2025 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку (на подання відзиву на позовну заяву).

10.02.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" надішли заперечення на клопотання (заяву) від 10.02.2025, в яких позивач просить визнати подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку на подання відзиву, як зловживання процесуальними правами та залишити такий документ буз розгляду.

10.02.2025 суд відкрив підготовче засідання.

Протокольними ухвалами від 10.02.2025 господарський суд: відмовив в задоволенні заперечень позивача від 10.02.2025 в частині визнання поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку на подання відзиву як зловживання процесуальними правами та залишення такого документу без розгляду, оскільки суд не вважає подане клопотання зловживанням процесуальними правами; задовольнив клопотання відповідача про відкладення судового засідання та для повного, об`єктивного розгляду справи продовжив строк відповідачу для подання відзиву до 17.02.2025; оголосив перерву в підготовчому засіданні до 03.03.2025 на 09:00 год.

14.02.2025 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю та здійснити розподіл судових витрат. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до механізму ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, позивач мав можливість щороку (під час подання щорічної звітності та проведення інвентаризації) встановлювати невідповідність (на його думку) платежів/перерахувань тощо та заперечує факт отримання від позивача будь-яких вимог.

20.02.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" надійшла відповідь на відзив від 19.02.2025, а також клопотання про витребування оригіналу письмового доказу від 19.02.2025. В обґрунтування відповіді на відзив позивач заперечує обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та вважає, що трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі ним не пропущено.

24.02.2025 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшло клопотання від 21.02.2025 про витребування електронної копії ухвали суду по справі № 405/7445/23 (провадження № 1-кс/405/3116/24) з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі "повний доступ".

25.02.2025 до господарського суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" надійшли заперечення на клопотання (заяву) від 24.02.2025, в яких позивач просить у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовити.

26.02.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" надійшла заява від 26.02.2025 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича 1 576 697,00 грн попередньої оплати та фактично сплачені судові витрати.

28.02.20255 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшло клопотання від 28.02.2025 про застосування строків позовної давності.

28.02.20255 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшли заперечення від 28.02.2025, в яких відповідач вважає, що заява позивача про збільшення розміру позовних вимог має бути залишена без задоволення, оскільки є прямим свідченням зловживання процесуальними правами з боку позивача, оскільки така заява подана без дотримання вимог Господарського процесуального кодексу України.

03.03.2025 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Ухвалою від 03.03.2025 господарський суд задовольнив клопотання позивача від 19.02.2025 про витребування оригіналу письмового доказу. Витребував у Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича оригінал договору поставки товару № 17/1 від 02.04.2018, копія якого надана до суду як доказ укладення сторонами договору у письмовій формі. Доказ зобов`язав надати до суду у строк до 17.03.2025. Відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування електронної копії ухвали суду по справі № 405/7445/23 (провадження № 1-кс/405/3116/24) з Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі "повний доступ". Прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" від 26.02.2025 про збільшення розміру позовних вимог та постановив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням нової ціни позову. Надав можливість Фізичній особі-підприємцю Мореквасу Костянтину Віталійовичу подати додаткові пояснення щодо позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог до 17.03.2025. Продовжив строк підготовчого провадження у справі № 912/41/25 на тридцять днів. Відклав підготовче засідання у справі № 912/41/25 до 24.03.2025 на 09:00 год.

14.03.2025 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича надійшло клопотання від 13.03.2025 про витребування оригіналу письмового доказу, а також додаткові заперечення від 13.03.2025.

21.03.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" надійшли заперечення від 21.03.2025 на клопотання про витребування доказів.

24.03.2025 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 24.03.2025 господарський суд відмовив Фізичній особі-підприємцю Мореквасу Костянтину Віталійовичу у задоволенні клопотання від 13.03.2025 № б/н про витребування оригіналу письмового доказу, оскільки оригінали платіжних інструкцій, копії яких додані до позову та заяви про збільшення позовних вимог, надані позивачем до суду; позивач зазначає про відсутність у нього оригіналу свідоцтва про смерть, тому до такого доказу судом будуть застосовані наслідки, передбачені ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України; за звичаями ділового обороту посадові інструкції щодо керівника не складаються, натомість його повноваження передбачаються статутом або іншим установчим документом; позивачем надано суду та надіслано відповідачу копію статуту.

Ухвалою від 24.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 912/41/25. Справу № 912/41/25 призначено до судового розгляду по суті на 09.04.2025 на 09:30 год.

09.04.2025 суд відкрив судове засідання. У засіданні брав участь уповноважений представник позивача. Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, про що свідчить довідка Господарського суду Кіровоградської області від 25.03.2025.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" (надалі - ТОВ "Агро-Трейд", покупець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Мореквасом Костянтином Володимировичем (надалі ФОП Мореквас К.В., відповідач, постачальник) у спрощений спосіб укладено договір поставки товару.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Агро-Трейд" перерахувало на банківський рахунок ФОП Морекваса К.В. грошові кошти на загальну суму 1 576 697,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (Т. 1, а.с. 207-248): від 14.03.2017 № 86 на суму 8 300,00 грн; від 30.03.2017 № 97 на суму 12 750,00 грн; від 05.05.2017 № 132 на суму 6 400,00 грн; від 07.06.2017 № 150 на суму 22 000,00 грн; від 21.06.2017 № 157 на суму 28 000,00 грн; від 19.08.2017 № 249 на суму 20 000,00 грн; від 01.09.2017 № 270 на суму 20 000,00 грн; від 01.12.2017 № 381 на суму 20 000,00 грн; від 10.04.2018 № 844 на суму 15 000,00 грн; від 11.05.2018 № 740 на суму 30 000,00 грн; від 11.07.2018 № 510 на суму 22 000,00 грн; від 16.08.2018 № 544 на суму 22 000,00 грн; від 21.09.2018 № 567 на суму 30 000,00 грн; від 18.10.2018 № 592 на суму 20 000,00 грн; від 23.11.2018 № 632 на суму 30 000,00 грн; від 27.12.2018 № 659 на суму 20 000,00 грн; від 14.02.2019 № 969 на суму 22 000,00 грн; від 15.03.2019 № 730 на суму 22 000,00 грн; від 16.04.2019 № 756 на суму 22 000,00 грн; від 10.05.2019 № 787 на суму 22 000,00 грн; від 16.05.2019 № 800 на суму 22 000,00 грн; від 11.06.2019 № 814 на суму 44 000,00 грн; від 04.07.2019 № 844 на суму 44 000,00 грн; від 01.08.2019 № 871 на суму 44 000,00 грн; від 13.08.2019 № 880 на суму 66 000,00 грн; від 19.09.2019 № 911 на суму 66 000,00 грн; від 01.11..2019 № 959 на суму 66 000,00 грн; від 29.11.2019 № 981 на суму 66 000,00 грн; від 24.01.2020 № 16 на суму 66 000,00 грн; від 23.03.2020 № 58 на суму 66 000,00 грн; від 06.04.2020 № 78 на суму 66 000,00 грн; від 30.04.2020 № 94 на суму 44 000,00 грн; від 29.05.2020 № 115 на суму 44 000,00 грн; від 19.06.2020 № 124 на суму 44 000,00 грн; від 16.07.2020 № 140 на суму 44 000,00 грн; від 29.07.2020 № 151 на суму 66 000,00 грн; від 21.08.2020 № 160 на суму 44 000,00 грн; від 02.10.2020 № 202 на суму 66 000,00 грн; від 02.10.2020 № 201 на суму 44 000,00 грн; від 13.11.2020 № 238 на суму 66 000,00 грн; від 18.12.2020 № 277 на суму 66 000,00 грн; від 18.12.2020 № 279 на суму 18 247,00 грн.

Позивач зазначає, що згідно домовленості, постачальник зобов`язувався поставити товару для покупця, однак станом на день подання позовної заяви ні поставки устаткування на суму здійсненої позивачем попередньої оплати, ні повернення вказоної суми позивачу відповідачем не здійснено.

З матеріалів справи убачається, що 29.11.2023 позивач звернувся до відповідача з досудовою Вимогою про повернення грошових коштів у сумі 1 439 247, 00 грн, однак досудова вимога залишена відповідачем без відповіді та належного виконання (Т. 1, а.с. 16).

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив поставку товару та не повернув сплачені позивачем кошти, що спричинило звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону (ст. 206 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

При цьому відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. А інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1, 7 ст. 179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За вимогами ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним. якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї і і сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Судом установлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даних договорів слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов`язання виконав та здійснив передплату у розмірі 1 576 697,00 грн.

Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав, повернення передплати не здійснив.

Доказів здійснення поставки товару, за який була перерахована попередня оплата, відповідач суду не надав. Видаткова накладна від 16.12.2020 № РН-000021 не підписана зі сторони отримувача. Посилання відповідача на відсутність у нього, як суб`єкта господарювання, який є платником податку 2 групи, обов`язку проводити щорічну інвентаризацію не звільняє його від доказування виконання взятих на себе зобов`язань. До матеріалів справи не додано доказів, які могли б підтвердити закупівлю чи виготовлення відповідачем устаткування, яке мало бути передано позивачу. Також відповідач не заперечив та не спростував отримання від позивача грошових коштів у сумі 1 576 697,00 грн.

Крім того, твердження відповідача про неналежне ведення бухгалтерського обліку позивачем не звільняє відповідача від обов`язку доказування у даній справі.

Враховуючи встановлені обставини, ФОП Мореквас К.В. свої зобов`язання не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву стосовно строку позовної давності, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому відповідно до пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (редакція п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України станом на 30.06.2023).

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (редакція п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України станом на день розгляду справи).

Отже, як убачається з вищенаведених норм діючого законодавства, строк позовної давності, встановлений, зокрема, ст. 257, 258 ЦК України продовжується як на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), так і його перебіг зупиняється на період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 N 211 було введено на усій території України карантин, який в подальшому був продовжений до 30.06.2023.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був продовжений та триває до теперішнього часу.

Так, враховуючи, запровадження карантину, що діяв з 11.03.2020 до 30.06.2023 та дію на даний час режиму воєнного стану, строк позовної давності на дату подачі позову не сплив, що виключає його застосування за заявою відповідача.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення попередньої оплати в розмірі 1 576 697,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Також позивач заявляє про понесення ним судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Положеннями ст. 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що 16.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТРЕЙД" (в подальшому - Клієнт) та адвокатом Антоновою С.В. (в подальшому - Адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги (далі - Договір, а.с. 18-19, т. 2), за умовами п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Розділом 2 Договору передбачено права та обов`язки Сторін.

Відповідно до п. 3.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2027 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги клієнту. За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору. (п. 4.1. - 4.2. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

16.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТРЕЙД" та адвокатом Антоновою С.В. підписано Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 16 грудня 2024 року, в якій сторони погодили порядок оплати правової допомоги (гонорару) за надання Клієнту правової допомоги. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у суді першої інстанції.

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони погодили вартість послуг.

07.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТРЕЙД" та адвокатом Антоновою С.В. підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги, відповідно до п. 1 якого, Адвокат надав правову допомогу Клієнту у справі про стягнення боргу з ФОП Мореквас К.В. у правовідносинах щодо поставки устаткування

Назва послуги Примітки Вартість

Ознайомлення з

матеріалами справи фіксований розмір 1000,00 грн.

та формування правової

позиції (консультування)

Підготовка та подання позову, фіксований розмір 7000,00 грн.

складення інших процесуальних

документів, додаткових письмових

пояснень, заперечень, запитів.

Формування доказової бази,

технічна робота з документами фіксований розмір 2000,00 грн.

Розмір гонорару (ціна наданої правової допомоги) 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Акт підписано та скріплено печатками сторін.

Згідно платіжної інструкції від 07.01.2025 № 484 послуги на загальну суму 10 000,00 грн оплачені ТОВ "Агро-Трейд".

Адвокат Антонова С.Ю. брала безпосередню участь у розгляді справи, представляючи інтереси позивача - ТОВ "Агро-Трейд".

Так, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат у суді, а саме адвокатом подано та підписано позовну заяву від 07.01.2025 (з додатками), заперечення на клопотання (заяву) від 10.02.2025 (з додатками), відповідь на відзив від 19.02.2025 (з додатками), клопотання про витребування оригіналу письмового доказу від 19.02.2025 (з додатками), заперечення на клопотання (заяву) від 24.02.2025 (з додатками), заяву про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог від 26.02.2025 (з додатками) та заперечення на клопотання про витребування доказів від 21.03.2025 (з додатками).

Крім того, в матеріалах справи міститься ордер від 07.01.2025 ВА № 1101059 на Антонову С.Ю.

Також представник позивача брала участь у призначених засіданнях суду, а саме: 10.02.2025, 03.03.2025, 24.03.2025 та 09.04.2025.

Частиною 2 ст. 126 Господарського кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Поряд з цим у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Господарський суд ураховує, що клопотання відповідача в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

Таким чином, дослідивши обсяг та зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги в межах даної справи, оцінивши поведінку/дії/бездіяльність сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, заявлені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 є документально доведеними та пропорційними до предмета спору.

Ураховуючи викладене, у відповідності до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правову допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Морекваса Костянтина Віталійовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд" (27130, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Іванівка, ) 1 576 697,00 грн попередньої оплати, а також судовий збір у розмірі 18 920,36 грн та 10 000,00 грн витрат на надання правової допомоги.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Трейд", його уповноваженому представнику, адвокату Антоновій С.Ю. та Фізичній особі-підприємцю Мореквасу Костянтину Віталійовичу до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 11.04.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко