ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" квітня 2025 р. Cправа № 902/424/25

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши

заяву Управління поліції охорони у Вінницькій області (провулок Залізничний, буд. 4, м. Вінниця, 21034)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" (вул. Київська, буд. 64, с. Корделівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22445)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості у розмірі 16 050 грн

В С Т А Н О В И В:

04.04.2025 на розгляд Господарського суду Вінницької області в системі "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 03.04.2025 (вх. № 453/25 від 04.04.2025) Управління поліції охорони у Вінницькій області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" грошової заборгованості у розмірі 16 050 грн та суму судового збору.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням зі сторони боржника умов Договору № 123 від 01.01.2023 централізованого спостереження за станом систем тривожної сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони на відповідні сигнали та Договору №326323 від 14.11.2023 про спостереження за станом засобів сигналізації та ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони в частині своєчасного перерахування коштів за отримані послуги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 дану заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Розглянувши матеріали заяви Управління поліції охорони у Вінницькій області про видачу судового наказу, суд враховує таке.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

При цьому пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, Управління поліції охорони у Вінницькій області в обґрунтування поданої заяви про видачу судового наказу зазначає про виникнення заборгованості у загальному розмірі 16 050 грн внаслідок невиконання боржником зобов`язань за двома різними договорами - Договором № 123 від 01.01.2023 централізованого спостереження за станом систем тривожної сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони на відповідні сигнали та Договором № 326323 від 14.11.2023 про спостереження за станом засобів сигналізації та ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони.

Суд зазначає, що передумови об`єднання позовних вимог визначені ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Об`єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

В той же час однією із вимог положень ГПК України про видачу судового наказу є вимога про стягнення грошової заборгованості за одним договором, позаяк наказне провадження в розумінні ст. 148 ГПК України, не передбачає об`єднання декількох договорів.

Можливість об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві передбачена лише для позовного провадження (ст. 173 ГПК України) та не міститься в розділі, що регулює наказне провадження, в якому здійснюється розгляд даної заяви.

Отже, заявник в одній заяві згідно ст.ст. 147, 148 ГПК України не може звертатись з вимогами про стягнення з боржника заборгованості за двома договорами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього кодексу.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 148 ГПК України, оскільки викладені в заяві вимоги ґрунтуються на двох договорах, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Управління поліції охорони у Вінницькій області до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" про стягнення за Договором № 123 від 01.01.2023 централізованого спостереження за станом систем тривожної сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони на відповідні сигнали та Договором № 326323 від 14.11.2023 про спостереження за станом засобів сигналізації та ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони заборгованості в сумі 16 050 грн на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Управлінню поліції охорони у Вінницькій області у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" грошової заборгованості у розмірі 16 050 грн.

2. Згідно із ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник ухвали надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Дата складання повного тексту ухвали 09.04.2025.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи