РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2025Справа № 910/14305/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Державного бюро розслідувань та Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Київське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", про стягнення 836 377,90 грн,

за участю представників:

Товариства: не з`явився;

ГУ НП у місті Києві: Глущенко О.М.;

ДБР: Олійника А.Д.;

ДКСУ: не з`явився;

третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Держави Україна в особі: Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - Поліція), Державного бюро розслідувань (далі - Бюро) та Державної казначейської служби України (далі - Казначейство), - про стягнення з Державного бюджету України на підставі статтей 1166, 1167, 1173, 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 836 377,90 грн збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу позивача, що зберігався на спеціальному майданчику Поліції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14305/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 грудня 2024 року.

5 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від Казначейства надійшов відзив від цієї ж дати, у якому останнє проти задоволення позову заперечувало та вказало, що належним відповідачем у цій справі є Держава, яка повинна брати участь у справі через відповідні органи державної влади, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди, а саме: Бюро та Поліцію. Натомість Казначейство, яке залучено до справи як відповідач, згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Також Казначейство зазначало, що саме Поліція після передачі на зберігання речових доказів у вигляді транспортного засобу несе відповідальність за збереження транспортного засобу на спеціальних майданчиках для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів, у зв`язку з цим вимога позивача щодо відшкодування з Державного бюджету України спірних коштів є безпідставною. При цьому, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. Разом із цим, позивач не довів у встановленому законом порядку всіх елементів цивільного правопорушення, передбачених цивільним законодавством України.

11 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від Поліції надійшов відзив від 10 грудня 2024 року, у якому зазначено, що позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено належних і допустимих доказів, на підставі яких можна зробити висновок про наявність у Товариства права на відшкодування шкоди за рахунок Держави Україна, як, зокрема і не надано доказів того, що дії слідчого Поліції визнані протиправними. При цьому, на думку Поліції, позивач помилково посилається на вимоги статтей 936, 942, 949 ЦК України, як на підставу для стягнення спірної шкоди, оскільки Товариство не передавало Поліції автомобіль на зберігання і дія вказаних норм законодавства не розповсюджується на правовідносини щодо тимчасово вилученого майна. При цьому, Поліція взагалі не є стороною кримінального провадження № 00000407, у межах якого спірний автомобіль було передано на тимчасове зберігання. Разом із цим, з матеріалів позовної заяви вбачається та самим позивачем не заперечувався той факт, що спірна подія відбулась унаслідок стихійного лиха (природного явища першого рівня небезпечності) і Держава в особі визначених позивачем органів не може відповідати за наслідки такого природного явища. Крім того, завдання матеріальної шкоди транспортному засобу позивача відбулось шляхом падіння на вказаний автомобіль дерев, відповідальність за стан яких несе лісокористувач, яким Поліція у даному випадку не є. Відтак, на думку Поліції, вона не є належним відповідачем у даній справі. Разом із цим, заявлений розмір завданої позивачу матеріальної шкоди є необґрунтованим, оскільки опис переліку пошкоджень при прийнятті транспортного засобу сторонами не здійснювався, представники відповідачів для огляду пошкоджень не викликались, у зв`язку з чим наданий Товариством звіт про визначення вартості матеріального збитку від 30 червня 2024 року вих. № 0406 не є належним доказом дійсного розміру таких збитків.

Цього ж дня через систему "Електронний суд" від Бюро надійшов відзив від 11 грудня 2024 року, у якому останнє заперечувало проти позову та вказало на те, що на підтвердження протиправності дій слідчих Бюро щодо вилучення й утримання майна позивач жодного належного та допустимого доказу не надав. Проте проведені органами досудового розслідування слідчі дії та прийняті процесуальні рішення відповідають вимогам чинного законодавства, в установленому законом порядку не були визнані протиправними чи незаконними. Разом із цим, пошкодження спірного транспортного засобу було завдано внаслідок дії непереборної сили - падіння дерев внаслідок сильних поривів вітру. При цьому, зазначені зелені насадження не перебували на балансі/у віданні жодного з відповідачів у даній справі. Відтак, на думку Бюро, позивачем не доведено в установленому законом порядку наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та негативними наслідками у вигляді заподіяної шкоди, у зв`язку з чим у задоволенні позову Товариства слід відмовити.

12 грудня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив Казначейства від 9 грудня 2024 року, у якій Товариство вказало, що з огляду на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4147/16-ц, від 8 листопада 2017 року в справі № 761/13921/15-ц, - Казначейство та його територіальні органи можуть бути залучені до участі в справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади. Крім того, Товариство вказало на те, що воно звільнене від обов`язку доказування наявності в діях відповідачів вини як складової цивільного правопорушення, у силу прямих приписів статей 1173 та 1174 ЦК України.

У підготовчому засіданні 19 грудня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 23 січня 2025 року.

Цього ж дня на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзиви Поліції та Бюро від 16 грудня 2024 року, у яких Товариство навело свої аргументи на спростування доводів вказаних відповідачів проти позову.

20 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від Бюро надійшли заперечення від цієї ж дати, у яких останнє додатково вказало на нерелевантність правових висновків Верховного Суду, на які позивач посилався у своїх відповідях на відзиви, до спірних правовідносин у цій справі.

30 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від Поліції надійшли додаткові пояснення по справі від 27 грудня 2024 року, у яких зазначений відповідач вказав про обрання позивачем неналежного способу захисту його порушених прав, у зв`язку з чим позов останнього задоволенню не підлягає.

16 січня 2025 року через загальний відділ канцелярії суду від позивача надійшла заява від 15 січня 2025 року про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

22 січня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про залишення без розгляду додаткових пояснень Поліції.

У підготовчому засіданні 23 січня 2025 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив на підставі частини 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) протокольні ухвали: про надання дозволу Поліції на подання додаткових пояснень по справі; про надання дозволу Товариству на подання заперечень на додаткові пояснення Поліції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 січня 2025 року залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (далі - Підприємство) в особі філії "Київське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - Філія) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, зобов`язано сторін надіслати на адресу зазначеної третьої особи копії поданих до суду заяв по суті справи з доданими до них документами, а також надати суду відповідні докази такого надсилання, встановлено третій особі строк для подання пояснень по суті спору - протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13 лютого 2025 року.

28 січня 2025 року через систему "Електронний суд" від Бюро надійшли докази направлення заяв вказаного відповідача по суті справи з доданими до них документами на адресу третьої особи.

30 січня 2025 року на адресу суду від позивача надійшли докази направлення поданих ним заяв по суті справи з доданими до них документами на адресу третьої особи.

Цього ж дня через систему "Електронний суд" від Казначейства також надійшли докази направлення його заяв по суті справи з доданими до них документами на адресу третьої особи.

5 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" від Поліції надійшли докази направлення заяв вказаного відповідача по суті справи з доданими до них документами на адресу зазначеної третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 6 березня 2025 року.

У судовому засіданні 6 березня 2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві й у відповідях на відзиви, наполягав на їх задоволенні. Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених в їх заявах по суті справи.

У цьому ж судовому засіданні судом оголошено перерву до 3 квітня 2025 року.

1 квітня 2025 року через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про відкладення призначеного засідання.

У судовому засіданні 3 квітня 2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Товариства від 1 квітня 2025 року про відкладення засідання в зв`язку з його необґрунтованістю.

У цьому ж судовому засіданні представники Поліції та Бюро проти задоволення позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

Товариство та Казначейство явку своїх уповноважених представників у призначені судові засідання не забезпечили, хоча про дату, час і місце їх проведення були повідомлені в установленому законом порядку. Третя особа жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що Товариство є власником транспортного засобу марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , що підтверджується наявними в матеріалах цієї справи копіями: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11 квітня 2023 року серії НОМЕР_3 , наказу директора Товариства Свистуна В.П. від 28 грудня 2023 року № 788 про закріплення за керівниками вказаної юридичної особи, зокрема, за заступником директора комерційного Товариства Жеребнюком Віктором Вікторовичем спірного транспортного засобу, бухгалтерської довідки Товариства від 18 листопада 2024 року № 1398.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року в справі № 757/34349/23-к (належна копія якої також наявна в матеріалах справи), що набрала законної сили в установленому законом порядку, задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Бюро Єрошкіна В`ячеслава Вікторовича та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки "BMW" моделі "X6 M50D G6X/GT61", державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні Жеребнюка В.В .

З наявної в матеріалах справи копії постанови старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Бюро Єрошкіна В.В. від 9 серпня 2023 року вбачається, що 9 серпня 2023 року в межах кримінального провадження № 0000407 від 22 травня 2023 року, за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 13/2, паркувальна зона, був проведений обшук транспортного засобу автомобіля марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , який належить Товариству на праві власності. За наслідками проведеного обшуку, останній було вилучено та поміщено на штраф-майданчик Поліції за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, будинок 66. Цією ж постановою слідчого Бюро спірний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000407 та передано на зберігання до спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Поліції за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, будинок 66. Дана постанова слідчого Бюро у встановленому законом порядку не скасовувалась, незаконною не визнавалась. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

На виконання вказаної постанови Бюро 9 серпня 2023 року автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1 , було передано старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Бюро Єрошкіним В.В. на спеціальний штраф-майданчик Поліції за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, будинок 66, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідного акта прийому-передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання від 9 серпня 2023 року. Зазначений транспортний засіб було прийнято на тимчасове відповідальне зберігання старшим сержантом поліції Бондарем Олександром Миколайовичем. З цього акта вбачається, що під час передачі вказаного речового доказу на зберігання Поліції було здійснено фотографування кузова, салону, багажного та моторного відділення транспортного засобу, проведено опломбування (опечатування) дверей, капоту, багажного відділення автомобіля печаткою, пломбами-наклейками №№ 082, 083, 081, 088, 089, 090. Будь-яких пошкоджень транспортного засобу під час прийому-передачі на тимчасове зберігання Поліції не виявлено.

2 квітня 2024 року близько 17:20 год спірний транспортний засіб Товариства, а також 4 інші автомобілі, які перебували на спеціальному штраф-майданчику Поліції за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, будинок 66, були пошкоджені внаслідок падіння дерев, розташованих поза межами території вказаного спеціального майданчику, у зв`язку зі значними поривами вітру та буревієм. Дані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: листа Поліції від 17 квітня 2024 року № СЕД-15114-2024, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 2 квітня 2024 року серії ЄО № 4858, рапорту інспектора з логістики Обухівського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Обухівське РУ ГУНП в Київській області) Леуса Б.Л. від 2 квітня 2024 року, висновку Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 18 квітня 2024 року по зверненню Гавриш М.Г . Дані, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення за фактом вказаної події, у матеріалах справи ЄО № 4858 відсутні.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року в справі № 752/10118/24 (кримінальне провадження № 0000407) (копія якої наявна в матеріалах цієї справи) транспортний засіб марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , повернуто Товариству на відповідальне зберігання.

З наявної у матеріалах справи копії звіту про визначення вартості матеріального збитку від 30 червня 2024 року вих: № 0406, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем Коханом О.А., вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки "BMW Х6", державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 4 червня 2024 року склав 836 377,90 грн.

25 вересня 2024 року адвокатське об`єднання "Діксі Лекс" звернулося в інтересах Товариства до Поліції та Бюро з вимогою від вказаної дати вих. 25/09/2024 про відшкодування позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України завданої матеріальної шкоди в розмірі 836 377,90 грн. Належні докази направлення цієї вимоги вказаним відповідачам наявні в матеріалах справи. Однак, ця вимога залишена листом Бюро від 28 жовтня 2024 року № 32256-24/10-8-02-13841/24 та листом Поліції від 28 жовтня 2024 року № року без задоволення.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду (за виключенням переліку, наведеного в частині 1 цієї статті), відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України, на яку позивач посилався у своєму позові та якою обґрунтовував свої позовні вимоги, про що, зокрема, зазначав представник Товариства в судовому засіданні 6 березня 2025 року, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 цього Кодексу допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів складу цивільного правопорушення: неправомірні дії такого органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями органу і заподіяною шкодою. Довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 листопада 2019 року в справі № 910/906/18.

Разом із цим, у позові Товариства взагалі не зазначено і не надано будь-яких доказів прийняття Казначейством рішень, вчинення дій чи бездіяльності, внаслідок яких позивачу було завдано спірні збитки.

У свою чергу, посилання Товариства на необхідність залучення Казначейства як співвідповідача у даній справі з огляду на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4147/16-ц, від 8 листопада 2017 року в справі № 761/13921/15-ц, є необґрунтованими, оскільки жодним чином не звільняють позивача від обов`язку доказування наявності складу цивільного правопорушення, передбаченого приписами статі 1173 ЦК України, відносно Казначейства, як органу державної влади.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що спір у даній справі перш за все не є тотожним до правовідносин у вищевказаних справах і відповідні висновки Верховного Суду зроблені в контексті застосування судами приписів статті 1166 ЦК України (загальних підстав відшкодування шкоди). Разом із цим, у вказаних постановах Верховного Суду не зазначено про необхідність залучення Казначейства в справах про відшкодування шкоди саме в якості співвідповідача (якщо останнє не є безпосереднім її заподіювачем).

У матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б свідчили про неправомірність відкриття кримінального провадження № 0000407 від 22 травня 2023 року та неправомірність прийнятих межах досудового розслідування рішень Бюро. Зокрема, позивачем не доведено й матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити, що в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні Бюро, як орган слідства, допустило порушення норм кримінально-процесуального права, які призвели до спричинення позивачу майнової шкоди.

При цьому, однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилом частини 2 статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

У той же час матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що спірний транспортний засіб марки "BMW Х6", державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено у позивача та передано на зберігання до спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Поліції протиправно.

Більше того, позивачем не надано суду доказів оскарження вилучення органом досудового розслідування спірного майна та встановлення незаконності такого вилучення, внаслідок чого у слідчого були б відсутніми підстави для неповернення вилученого майна Товариству.

У свою чергу, факт звернення Товариства до Бюро та органів прокуратури з клопотаннями про повернення вилученого транспортного засобу: від 23 жовтня 2023 року № 23/10/2023-02, від 13 листопада 2023 року № 13/11/2023-1, від 22 листопада 2023 року № 22/11/2023-01, від 15 січня 2024 року № 15/01/2023-1 та від 21 лютого 2024 року № 21/02/2024, - не є доказами наявності ознак протиправності в діях Бюро щодо утримання транспортного засобу, вилученого у межах досудового розслідування кримінального провадження, а лише вказують на реалізацію позивачем його прав щодо подачі у визначеному законом порядку клопотань до органу досудового розслідування чи прокуратури. Більш того, вказані клопотання Товариства були розглянуті компетентними органами у встановленому законом порядку і за наслідками такого розгляду жодних порушень вимог чинного кримінально-процесуального законодавства слідчим Бюро не встановлено. Доказів зворотнього матеріали справи не містять і позивачем таких документів не надано.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що встановлення незаконності/неправомірності дій органів досудового розслідування не віднесено до компетенції господарських судів.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається і сторонами під час її розгляду не заперечувалось того, що пошкодження автомобіля було спричинене на спеціальному майданчику Поліції для збереження транспортних засобів за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, будинок 66, внаслідок падіння через сильні пориви вітру дерев, які знаходились за межами цього майданчика.

З наявного в матеріалах справи листа Поліції від 6 серпня 2024 року № вбачається, що остання є балансоутримувачем нерухомого майна, а саме: склад ГСМ, складське приміщення №№ 1,2, караульне приміщення, загальною площею 2 222,40 м2, що розташоване за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, 66. Зазначене нерухоме майно передано вказаному відповідачу на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30 серпня 2018 року № 519 "Про передачу нерухомого майна в місті Києві зі сфери управління МВС до сфери управління Національної поліції України" та наказу Поліції від 10 жовтня 2018 року № 942 "Про організацію виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України" та акта приймання-передачі від 14 січня 2019 року.

Листом від 12 вересня 2024 року № (копія якого наявна в матеріалах справи) Поліція на адвокатський запит повідомила представника позивача про те, що вищевказаний спеціальний майданчик для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів має бетонну огорожу, тверде покриття, відеоспостереження та цілодобову охорону.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не встановлено ні вимоги до місця розташування спеціальних майданчиків та стоянок територіальних органів Поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, ні вимоги до умов їх зберігання, що виключає наявність протиправної поведінки Поліції в частині недотримання нею умов належного розміщення та зберігання майна Товариства.

У свою чергу, з наявної в матеріалах справи копії листа третьої особи від 2 серпня 2024 року № 02-395 вбачається, що зелені насадження, внаслідок падіння яких спричинено пошкодження транспортного засобу позивача, знаходились на земельній ділянці, що відноситься до 60 кварталу виділу 23 Обухівського лісництва, постійними користувачем якої (земельної ділянки) є Філія.

Відповідно до статтей 45, 46 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України та включає у себе серед іншого виявлення деревостанів, що потребують рубок, з метою поліпшення якісного складу лісів. Лісовпорядкування в лісах усіх форм власності здійснюється державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 84 ЛК України з метою поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей власники лісів та постійні лісокористувачі здійснюють лісогосподарські заходи (рубки догляду за лісом, санітарні рубки, лісовідновні рубки в деревостанах, що втрачають захисні, водоохоронні та інші корисні властивості, рубки, пов`язані з реконструкцією малоцінних молодняків і похідних деревостанів тощо).

З вказаних приписів чинного законодавства вбачається, що обов`язки з вжиття заходів щодо посилення захисних властивостей лісів, у тому числі здійснення санітарних рубок, лісовідновних рубок в деревостанах, що втрачають захисні та інші корисні властивості, покладається саме на лісокористувачів.

Крім того, обов`язок з відшкодування заподіяної майнової шкоди внаслідок падіння дерев покладається саме на балансоутримувача, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Аналогічна правова позиція викладена в постові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 8 грудня 2021 року в справі № 755/19416/20.

Однак, жоден із відповідачів у даній справі не є ні лісокористувачем відповідних лісових насаджень на спірній земельній ділянці в розумінні ЛК України, ні балансоутримувачем дерев, падіння яких спричинило пошкодження автомобіля марки "BMW Х6", державний номерний знак НОМЕР_1 . Докази протилежного в матеріалах справи відсутні й позивачем такі докази надані не були.

Суд також відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на приписи статей 936, 942, 949 ЦК України, оскільки вказаними нормами Кодексу врегульовані виключно права та обов`язки сторін (зберігача та поклажодавця) у правовідносинах зі зберігання майна, які виникли на договірних підставах і не поширюють свою дію на правовідносини щодо тимчасово вилученого майна за правилами КПК України.

Судом також враховано, що згідно з відомостей, які містяться в листі директора Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 1 серпня 2024 року № 99001-2239/99 (копія вказаного листа наявна в матеріалах цієї справи), вбачається, що: "2 квітня 2024 року через територію Києва та Київської області проходив активний атмосферний фронт, який зумовив посилення вітру. Метеорологічні спостереження за станом погодних умов проводяться лише на стаціонарних пунктах - метеорологічних станціях. У місті Обухів Київської області метеорологічна станція відсутня. Однак, за оперативними даними найближчого пункту спостереження (метереологічна станція за адресою: місто Київ, проспект Наук, 37) 2 квітня 2024 року відмічався невеликий дощ, кількість опадів - 0,6 мм, із 17 год 18 хв до 17 год 40 хв - пориви вітру 14 м/с, із 17 год 40 хв до 19 год 23 хв - пориви вітру 15 м/с, із 23 год 14 хв до кінця доби - пориви вітру 12 м/с. Враховуючи синоптичну ситуацію та дані супутникової інформації, у Київській області 2 квітня 2024 року швидкість вітру могла значно перевищувати зафіксовану метеостанцією і досягати 20-22 м/с. Погодні умови, які спостерігалися 2 квітня 2024 року, могли завдати значних збитків господарським організаціям та населенню. Згідно з "Настановою з метеорологічного прогнозування" вітер, швидкістю 15-24 м/с вважається небезпечним метеорологічним явищем".

Також у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 2 квітня 2023 року, складеного інспектором Обухівського РУ ГУНП в Київській області Лимаром Р.В. (копія вказаного протоколу наявна в матеріалах справи) були зафіксовані наступні покази заявника - поліцейського ГУ НП у місті Києві Гавриш М.Г., про обставини спірної події, а саме: "2 квітня 2024 року близько 17:20 год перебував на робочому місці за адресою: місто Обухів, вулиця Каштанова, 66. В цей час почав віяти сильний вітер, в результаті чого подали падати дерева породи "сосна", які пошкодили автомобілі".

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У зазначеному аспекті слід зазначити, що за результатом оцінки наданих сторонами належних доказів цілком вірогідним є факт того, що падіння дерев відбулось внаслідок обставин непереборної сили - пориву вітру, і не пов`язане з діями чи бездіяльністю відповідачів, що, у свою чергу, виключає наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями Бюро й Поліції та наслідками у вигляді матеріальної шкоди, завданої позивачу.

Оскільки Товариством на підтвердження заявлених позовних вимог не надано належних доказів наявності всіх елементи складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправності діяння (бездіяльності) відповідачів, а також наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і такими діяннями, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову, у зв`язку з чим останній задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися учасники судового процесу під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення: 14 квітня 2025 року.

СуддяЄ.В. Павленко