ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Справа№ 910/9679/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Сікач О.М.;

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 року (повний текст рішення складено та підписано 24.12.2024 року)

у справі № 910/9679/24 (суддя Котков О.В.)

за позовом Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра»

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» про стягнення заборгованості за договором оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року у розмірі 1 877 232,85 грн., з них: основного боргу - 1 389 334,49 грн., пені - 346 214,21 грн., збитків від інфляції - 44 228,27 грн., 3% річних - 32 253,34 грн., штрафу - 41 680,03 грн. та за договором № 22/05/2020-38 від 16.06.2020 року у розмірі 197 466,05 грн., з них: основного боргу - 129 933,76 грн., пені - 22 275,38 грн., збитків від інфляції - 1189,79 грн., 3% річних - 5035,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладених між сторонами договору оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року та договору № 22/05/2020-38 від 16.06.2020 року в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів та платежів по утриманню орендованого майна, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за вказаними правочинами. Крім того, за порушення виконання зобов`язань за договором оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року та договором № 22/05/2020-38 від 16.06.2020 року позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9679/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» на користь Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» грошові кошти: основного боргу за договором оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року - 975 432,48 грн., пені - 361 476,20 грн., збитків від інфляції - 62 674,14 грн., 3% річних - 34 442, 67 грн., штрафу - 29 262, 97 грн., основного боргу за договором № 22/05/2020-38 від 16.06.2020 року - 118 121,60 грн., пені - 56 803,62 грн., збитків від інфляції - 6 633, 57 грн., 3% річних - 4 955, 65 грн. та судовий збір - 24 747, 04 грн..

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9679/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято із порушенням норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права.

Скажник зазначив, що в порішення умов п. 3.4 договору оренди, позивач не надіслав відповідачеві відповідні рахунки, які є підставою сплати орендної плати.

Крім того, апелянт зауважує, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/9679/24 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду, 24.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 29 696, 45 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» та призначено до розгляду на 05.03.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 відкладено розгляд справи до 09.04.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 09.04.2025 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання 09.04.2025 не з`явився, про поважні прияини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, наявного в матеріалах справи.

Враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача у судовому засіданні 09.04.2025.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.06.2020 року між Державним підприємством «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» (надалі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» (надалі - орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 22/05/20-37 (надалі - договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення, а саме: літній майданчик та частину холу першого поверху з двома технічними приміщеннями загальною площею 302,5 кв.м, розміщене за адресою: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 26/1, що перебуває на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 2.1. договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно з п. 3.1. договору оренди орендна плата за базовий місяць розрахунку грудень 2019 року без ПДВ становить 202 855,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору оренди орендна плата за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В пункті 3.6. договору оренди визначено, що орендна плата перераховується не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним таким чином: 30% перераховується орендарем до Державного бюджету України, 70% орендної плати перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця.

Договір укладено строком на 1 (один) рік з 02.06.2020 року до 01.06.2021 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця цей договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності згоди уповноваженого органу управління (п. 10.1., 10.4. договору оренди).

13.08.2021 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди, відповідно до п. 9.1. розділу І «Змінювані умови договору» якої місячна орендна плата становить 221 612,94 грн.

Відповідно до п. 3.2. розділу ІІ «Незмінювані умови договору» додаткової угоди № 1 орендна плата за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За умовами п. 3.3. розділу ІІ «Незмінювані умови договору» додаткової угоди № 1 орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та орендодавцю у співвідношенні, визначеному у пункті 16 умов щомісяця до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди.

Відповідно до п. 12.1. додаткової угоди № 1 строк дії договору 1 (один) рік та діє до 02.06.2022 року.

01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до договору оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року, відповідно до яких орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, площею 326,3 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 26/1 (на першому поверсі), що перебуває на балансі Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» (п. 4.1.). Орендна плата за базовий місяць розрахунку жовтень 2021 року становить 249 246,89 грн. (п. 9.1.).

16.06.2022 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до договору оренди, в п. 1 якої визначено, що договори оренди, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагається. Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме з 02.06.2022 року.

16.06.2020 року між Державним підприємством «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» (надалі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» (надалі - орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 22/05/20-38 (надалі - договір відшкодування витрат), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 26/1, на першому поверсі будівлі загальною площею 302,5 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання зазначених робіт пропорційно до площі, займаної ним в цій будівлі за договором оренди від 02.06.2020 року № 22/05/20-37.

Відповідно до п. 4.1. договору відшкодування витрат розмір щомісячної плати по договору, відповідно до розрахунку вартості утримання площі (кошторис витрат) за обслуговування будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача становить 37 270,72 грн.

Згідно з п. 4.3. договору відшкодування витрат оплата здійснюється в повному обсязі не пізніше 15 числа наступного місяця, шляхом внесення плати на рахунок балансоутримувача будівлі згідно виставлених рахунків-фактур та актів виконаних робіт.

При закінченні терміну дії договору плата за користування приміщенням сплачується по день фактичної здачі приміщення по акту прийому-передачі (п. 4.5. договору відшкодування витрат).

Договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін і діє по 02.06.2021 року. На підставі частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме починаючи з 02.06.2020 року (п. 6.1. договору відшкодування витрат).

16.02.2021 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору відшкодування витрат, якою розділ 2 договору доповнили новим пунктом 2.2.6., відповідно до якого орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг за спожиту електроенергію згідно показників лічильника NP-07 3 FT/SMU № 11183963.

У п. додаткової угоди № 1 визначено, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, тобто з 01.01.2021 року.

Додатковою угодою № 2 від 12.07.2021 року термін дії договору відшкодування витрат продовжено на один рік до 02.06.2022 року. В пункті 2 додаткової угоди сторони встановили, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, тобто з 02.06.2021 року.

01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до договору відшкодування витрат, в п. 1 якої сторони дійшли згоди: (1) у пункті 1.1. розділу 1 договору цифри « 302,5» замінити цифрами « 326,3»; (2) пункт 4.1. договору викласти в редакції, відповідно до якої розмір щомісячної плати по договору, відповідно до розрахунку вартості утримання площі (кошторис витрат) за обслуговування будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача становить 35 537, 29 грн.; (3) розділ 4 договору доповнено новим пунктом 4.6., відповідно до якого орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за електроенергію на основі фактичних показників лічильника № 11183963, що знімаються представниками обох сторін, та згідно цін і тарифів, які діють на день платежу.

16.06.2022 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до договору відшкодування витрат, в пункті 1 якої визначено, що згідно пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна в період воєнного стану» договори оренди, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагається. Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, а саме з 02.06.2022 року.

30.03.2023 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 5 до договору відшкодування витрат, в п. 1 якої сторони дійшли згоди пункт 4.1. договору викласти в редакції, відповідно до якої розмір щомісячної плати по договору, відповідно до розрахунку вартості утримання площі (кошторис витрат) за обслуговування будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача становить 11 812,16 грн.

31.01.2024 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до договору оренди, в якій сторони дійшли згоди розірвати договір оренди від 02.06.2020 року № 22/05/20-37 з 31.01.2024 року.

31.01.2024 року сторонами складено та підписано акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за яким орендар передав, а орендодавець прийняв із строкового платного користування нерухоме державне майно, площею 326,3 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 26/1 (на першому поверсі), що перебуває на балансі Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України». В акті зафіксовано, що він складений внаслідок припинення договору оренди від 02.06.2020 року № 22/05/20-37.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору оренди від 02.06.2020 року № 22/05/20-37 надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги, що підтверджується актами наданих послуг: № 83 від 28.02.2023 року, № 103 від 31.03.2023 року, № 283 від 30.06.2023 року, № 322 від 31.07.2023 року, № 365 від 31.08.2023 року, № 423 від 30.09.2023 року, № 463 від 31.10.2023 року, № 783 від 30.11.2023 року.

Крім того, на виконання умов договору відшкодування витрат від 16.06.2020 року № 22/05/20-38 надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги, що підтверджується актами наданих послуг: № 247 від 28.02.2022 року, № 229 від 31.03.2022 року, № 230 від 31.03.2022 року, № 282 від 30.04.2022 року, № 323 від 31.05.2022 року, № 355 від 30.06.2022 року, № 432 від 31.07.2022 року, № 480 від 31.08.2022 року, № 524 від 30.09.2022 року, № 572 від 31.10.2022 року, № 605 від 30.11.2022 року, № 664 від 31.12.2022 року, № 41 від 31.01.2023 року, № 84 від 28.02.2023 року, № 104 від 31.03.2023 року, № 284 від 30.06.2023 року, № 366 від 31.08.2023 року, № 424 від 30.09.2023 року, № 464 від 31.10.2023 року.

На оплату наданих послуг відповідачу були виставлені рахунки: № 82 від 13.04.2023 року, № 83 від 13.04.2023 року, № 126 від 16.05.2023 року, № 125 від 16.05.2023 року, № 185 від 13.06.2023 року, № 186 від 13.06.2023 року, № 230 від 11.07.2023 року, № 231 від 11.07.2023 року, № 258 від 09.08.2023 року, № 264 від 10.08.2023 року, № 305 від 11.09.2023 року, № 306 від 11.09.2023 року, № 351 від 12.10.2023 року, № 352 від 12.10.2023 року, № 385 від 14.11.2023 року, № 458 від 10.12.2023 року, № 5 від 10.01.2024 року, № 6 від 10.01.2024 року, № 48 від 10.01.2024 року, № 49 від 13.02.2024 року, № 50 від 13.02.2024 року, № 87 від 11.03.2024 року.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за наведеними вище договорами належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 975 432,48 грн. та з відшкодування витрат з утримання орендованого приміщення в розмірі 118 121,60 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В частині першій статті 762 Цивільного кодексу України закріплено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

За змістом частини 2 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розрахунок орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору оренди від 02.06.2020 року № 22/05/20-37 позивач надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги, що підтверджується актами наданих послуг: № 83 від 28.02.2023 року, № 103 від 31.03.2023 року, № 283 від 30.06.2023 року, № 322 від 31.07.2023 року, № 365 від 31.08.2023 року, № 423 від 30.09.2023 року, № 463 від 31.10.2023 року, № 783 від 30.11.2023 року.

Також на виконання умов договору відшкодування витрат від 16.06.2020 року № 22/05/20-38 позивач надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги, що підтверджується актами наданих послуг: № 247 від 28.02.2022 року, № 229 від 31.03.2022 року, № 230 від 31.03.2022 року, № 282 від 30.04.2022 року, № 323 від 31.05.2022 року, № 355 від 30.06.2022 року, № 432 від 31.07.2022 року, № 480 від 31.08.2022 року, № 524 від 30.09.2022 року, № 572 від 31.10.2022 року, № 605 від 30.11.2022 року, № 664 від 31.12.2022 року, № 41 від 31.01.2023 року, № 84 від 28.02.2023 року, № 104 від 31.03.2023 року, № 284 від 30.06.2023 року, № 366 від 31.08.2023 року, № 424 від 30.09.2023 року, № 464 від 31.10.2023 року.

Вказані акти підписані та скріплені печатками позивача та відповідача.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів втрати печатки та/або її неправомірного використання.

На оплату наданих послуг відповідачу були виставлені рахунки: № 82 від 13.04.2023 року, № 83 від 13.04.2023 року, № 126 від 16.05.2023 року, № 125 від 16.05.2023 року, № 185 від 13.06.2023 року, № 186 від 13.06.2023 року, № 230 від 11.07.2023 року, № 231 від 11.07.2023 року, № 258 від 09.08.2023 року, № 264 від 10.08.2023 року, № 305 від 11.09.2023 року, № 306 від 11.09.2023 року, № 351 від 12.10.2023 року, № 352 від 12.10.2023 року, № 385 від 14.11.2023 року, № 458 від 10.12.2023 року, № 5 від 10.01.2024 року, № 6 від 10.01.2024 року, № 48 від 10.01.2024 року, № 49 від 13.02.2024 року, № 50 від 13.02.2024 року, № 87 від 11.03.2024 року.

Заперечуючи проти позовних вимог, апелянт зазначає, що у супереч п. 3.4 договору оренди, позивач не направляв відповідачеві рахунки на оплату, а тому згідно ст. 613 ЦК України у нього відсутній обов`язок здійснювати оплати орендних платежів.

Позивач, у письмових поясненнях зазначив, що він направляв рахунки-фактури на адресу відповідача вказану у договорі, а саме: 04053, м. Київ, Кловський узвіз, 7, оф. 5, однак оскільки в договорі не зазначено спосіб відправки, то рахунки-фактури відправлялися звичайним листом без повідомлення, тому надати підтвердження як відправки, так і отримання даних листів відповідачем, позивач не може.

Колегією суддів враховано, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а значить не звільняє від обов`язку оплатити надану послугу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

17.10.2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17).

За таких обставин, враховуючи наявність підписаних між сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, в тому числі і за договором оренди, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання відповідачу послуг, що обумовлені умовами договорів оренди та відшкодування витрат.

Посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 по справі № 916/468/19 не приймається колегією суддів до уваги, оскільки справа № 916/468/19 не є релевантною із даною справою, оскільки на відміну від справи № 910/9679/24, у справі № 916/468/19 встановлена відсутність актів наданих послуг.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку з оплати орендних платежів та витрат на утримання орендованого приміщення, що обумовлено умовами договорів оренди та відшкодування витрат.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по договору оренди у сумі 975 432, 48 грн та заборгованості по договору відшкодування витрат у розмірі 118 121, 60 грн.

Крім того, позивач просив стягнути збитки від інфляції у сумі 62 674, 14 грн та 3% річних у сумі 34 442, 67 грн за порушення виконання зобов`язань договором оренди та збитки від інфляції у сумі 6 633, 57 грн та 3% річних у розмірі 4 955, 65 грн за порушення виконання зобов`язань за договором відшкодування витрат.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку розрахунків збитків від інфляції та 3% річних за порушення виконання зобов`язань за договорами оренди та відшкодуванню витрат на утримання приміщення, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду, що суми збитків від інфляції та 3%, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять: 62 674,14 грн. - за договором оренди та 6633,57 грн.- за договором відшкодування витрат.

Також, за порушення виконання зобов`язань за договором оренди, позивач просить стягнути з відповідача штраф у сумі 29 262, 97 грн.

Відповідно до п. 3.8. договору оренди у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

При перевірці розрахунку штрафу за договором оренди, колегія суддів встановила, що він виконаний арифметично вірно, відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору, відтак суд першої інстанції підставно задовольнив вимоги про стягнення штрафу у повному обсязі у сумі 29 262, 97 грн.

Крім того, позивачем нараховано пеню у розмірі 361 476, 20 грн за договором оренди та пеню у сумі 56 803, 62 грн за договором відшкодування витрат.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 3.9. розділу ІІ «Незмінювані умови договору» додаткової угоди № 1 визначено, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Задовольняючи позовні вимоги у зазначеній частині, суд першої інстанції зазначив, що розрахунки пені виконані арифметично вірно, а тому у цій частині задовольнив вимоги у повному обсязі.

Однак, погоджуючись з доводами апелянта, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені).

У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення» за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чиноми, здійснивши перерахунок пені з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, колегія суддів приходить до висновку, що пеня за договором оренди становить 247 849, 66 грн, а за договором відшкодування витрат - 118 121, 60 грн та підлягає задоволенню у зазначених розмірах.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи скаржника, зокрема щодо заборони нарахування шість місяців, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржене рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» - частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно судове рішення в частині стягнення судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/9679/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/9679/24 змінити в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені у повному обсязі та задовольнити в цій частині позовні вимоги частково.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» (ідентифікаційний код 43340136, адреса: 04083, м. Київ, Кловський узвіз, 7, офіс 5) на користь на Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» (ідентифікаційний код 03539018, адреса: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 26/1) грошові кошти: основного боргу за договором оренди № 22/05/20-37 від 02.06.2020 року - 975 432,48 грн, пені - 247 849, 66 грн., збитків від інфляції - 62 674,14 грн, 3% річних - 34 442,67 грн, штрафу - 29 262,97 грн., основного боргу за договором № 22/05/2020-38 від 16.06.2020 року - 118 121,60 грн., пені - 42 212, 31 грн., збитків від інфляції - 6 633, 57 грн., 3% річних - 4 955, 65 грн та судовий збір у сумі 22 824, 19 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити».

3. Стягнути з Державного підприємства «Готельний комплекс «Київ» Управління справами апарату Верховної Ради України» (ідентифікаційний код 03539018, адреса: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 26/1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чесна гра» (ідентифікаційний код 43340136, адреса: 04083, м. Київ, Кловський узвіз, 7, офіс 5) 2 307, 41 грн судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/9679/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата підписання 15.04.2025