ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Справа№ 910/16111/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 (повний текст складено і підписано 14.02.2025)

у справі № 910/16111/24 (суддя - В.О.Демидов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.»

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Державного реєстратора Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутника Ігоря Івановича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Служби безпеки України

про визнання протиправним та скасування наказу, а також про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24, серед іншого, заяву про зміну предмету позову від 30.01.2025 і додані до неї документи повернуто представнику позивачів.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що:

- за приписами ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, тобто одночасна зміна предмету та підстав позову законом не допускається;

- первісними позовними вимогами є вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України № 1029/5 від 10.04.2024 та про зобов`язання Міністерства юстиції України відновити анульовані реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 27.07.2023;

- звертаючись до суду із заявою про зміну предмету позову, позивачі доповнили позовні вимоги новою вимогою про зобов`язання Міністерства юстиції України внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме актуальну інформацію щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Нептун», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» (далі - ТОВ «Кінотеатр «Нептун», ТОВ «ІН-КОМ-БУД», ТОВ «Компанія І.Т.Т.»), а підставою вказаних вимог позивачі зазначили те, що станом на 27.12.2024 фактично змінилась структура власності та кінцеві бенефіціарні власники зазначених товариств;

- отже, подана представником позивачів заява по суті є заявою про одночасну зміну предмета та підстав позову, у зв`язку із чим суд дійшов повернув її позивачам.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині повернення заяви про зміну предмету позову, повноважний представник позивачів Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» 24.02.2025 (судом зареєстровано 25.02.2025) через Електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у встановлений процесуальний строк подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі неправильно трактуються положення ГПК України в частині зміни предмета позову, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи і нормам процесуального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19);

- в даному випадку має місце виключно зміна предмета позову, а саме доповнення позовних вимог новими, так як:

1) заявлена позивачами нова позовна вимога тісно пов`язана із первісною позовною вимогою і має на меті виключно забезпечити повноцінний захист прав та інтересів прав позивачів. Нова позовна вимога є логічним продовженням дій по захисту та відновленню порушеного права позивачів, оскільки первісна вимога стосується скасування наказу відповідача (визнання правочину недійсним), і нова позовна вимога стосується закріплення нової структури власності, яка через неправомірні дії відповідача була фактично заблокована (зобов`язання вчинити певні дії);

2) нова позовна вимога не містить посилання на нові обставини і жодним чином не скасовує і не змінює первісні обставини позовної заяви;

3) нова позовна вимога має розглядатись виключно судом господарської юрисдикції і стосується правовідносин між позивачами та відповідачем, а отже посилання на виокремлення цієї вимоги в окреме провадження є необґрунтованим;

- отже, позивачами було подано заяву про зміну предмета позову (у спосіб доповнення позовних вимог новим) без зміни підстав позову.

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 справу № 910/16111/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Гончаров С.А.

За приписами ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16111/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» до Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Державного реєстратора Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутника Ігоря Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, а також про зобов`язання вчинити дії.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 13.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16111/24.

18.03.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24, в якому відповідач просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

У відзиві відповідач наголошує на тому, що:

- з огляду на предмет первісного позову (визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання відновити записи) та предмет позову в редакції заяви про зміну предмету позову (зобов`язання вчинити дії), очевидним є те, що підстави таких позовів не можуть бути однаковими;

- одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19);

- заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами;

- отже, подана представником позивачів заява про зміну предмета позову фактично є по суті новим позовом, оскільки в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини, які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Станом на дату ухвалення постанови інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, те, що на даний час такий стан продовжений, справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 27.12.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН» подано позовну заяву до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 1029/5 від 10.04.2024 та зобов`язання Міністерства юстиції України відновити анульовані реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 27.07.2023 № 022000261 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР НЕПТУН» (ідентифікаційний код юридичної особи 31619756), від 27.07.2023 № 034002163, «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД» (ідентифікаційний код юридичної особи 34108124), та від 27.07.2023, № 030000135 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутником Ігорем Івановичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ І.Т.Т.» (ідентифікаційний код юридичної особи 33081605).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.01.25 о 11:35.

30.01.2025 від представника позивачів надійшла заява про зміну предмета позову, в якій зазначено, що станом на 27.12.2024 фактично змінилась структура власності та кінцеві бенефіціарні власники позивачів 1, 2, 3, у зв`язку із чим позивачі просили суд зобов`язати Міністерство юстиції України внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме актуальну інформацію щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Кінотеатр «Нептун», ТОВ «ІН-КОМ-БУД», ТОВ «Компанія І.Т.Т.».

Суд першої інстанції, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку про те, що подана представником позивачів заява по суті є заявою про одночасну зміну предмета та підстав позову, що заборонено приписами процесуального законодавства, та, з огляду на вказане, повернув заяву і додані до неї документи представнику позивачів, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

При розгляді даної апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги наступні висновки Верховного суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19:

- під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення;

- підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу;

- правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом;

- не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20).

Як було зазначено вище, апелянтом оскаржується ухвала суду першої інстанції, якою повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає зміст (предмет) і підставу позову.

З матеріалів справи слідує, що предметом спору у цій справі у первісній редакції позовної заяви були позовні вимоги про

- визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 1029/5 від 10.04.2024;

- зобов`язання Міністерства юстиції України відновити анульовані реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 27.07.2023 № 022000261, від 27.07.2023 № 034002163 та від 27.07.2023, № 030000135.

При зверненні до суд з позовом позивачі зазначили про таке:

- державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Гутником Ігорем Івановичем 27.07.2023 проведено реєстраційні дії щодо змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРЮОФОПГФ), а саме зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності;

- в подальшому Департаментом захисту національної державності Служби безпеки України до Міністерства юстиції України подано скаргу на дії вказаного державного реєстратора, яка обґрунтована тим, що державна реєстрація проведена всупереч рішенню Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 12.05.2023 № 279/2023, якими такі санкції було застосовано, зокрема, до громадянина Республіки Кіпр ОСОБА_1 ;

- Наказом Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» №1029/5 від 10.04.2024 скаргу задоволено, визнано вчиненим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та анульовано реєстраційні дії в ЄДРЮОФОПГФ від 27.07.2023 №022000261, №034002163, №30000135.

В свою чергу, позивачі не погоджуються з вказаним наказом Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що громадянин Республіки Кіпр ОСОБА_1 був номінальним власником ТОВ «Кінотеатр «Нептун», ТОВ «ІН-КОМ-БУД», ТОВ «Компанія І.Т.Т.», так як вказана особа не здійснює користування та розпорядження активами, а відтак у діях державного реєстратора відсутні ознаки порушення п. 3-3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Також позивачі зазначають, що:

- Міністерство юстиції України не виконало свого обов`язку з повідомлення заінтересованих осіб - ТОВ «Компанія І.Т.Т.» у розгляді скарги Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України шляхом належного повідомлення їх про розгляд вказаної скарги, внаслідок чого позивач 2 та позивач 3 були фактично позбавлені можливості бути присутніми під час розгляду скарги та надавати відповідні пояснення;

- Департамент захисту національної державності Служби безпеки України допустив пропуск строків подання скарги, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні скарги.

Зазначені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

В заяві про зміну предмету позову, яку подано до закінчення підготовчого провадження, позивачі просили суд:

- зобов`язати Міністерство юстиції України внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме актуальну інформацію щодо структури власності та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Кінотеатр «Нептун», ТОВ «ІН-КОМ-БУД», ТОВ «Компанія І.Т.Т.».

Зі змісту заяви про зміну предмета позову вбачається, що позовні вимоги про зобов`язання внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обґрунтоване тим, що станом на 27.12.2024 фактично змінилась структура власності та кінцеві бенефіціарні власники позивачів 1, 2, 3.

Вказане свідчить про те, що позивач доповнив позовні вимоги новими вимогами, тобто змінив предмет позову.

Водночас суд першої інстанції зробив висновок, що у заяві про зміну предмету позову позивач одночасно змінив як предмет, так і підстави первісного позову.

Як зазначалося вище, заяву позивача про зміну предмету або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Позивач зазначає, що протиправним Наказом Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» № 1029/5 від 10.04.2024 (вимогу про скасування якого позивачами заявлено при зверненні до суду з позовною заявою) суттєво обмежено законні права кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Кінотеатр «Нептун», ТОВ «ІН-КОМ-БУД», ТОВ «Компанія І.Т.Т.» громадянина Греції ОСОБА_2 та громадянина Республіки Кіпр ОСОБА_3 , тому позивачами і було зроблено заяву про заміну предмета позову з проханням доповнити позовні вимоги новими.

Отже, колегія суддів наголошує на тому, що позивач, посилаючись на обставини, що стали підставою для зміни предмета позову (зміна структури власності та кінцеві бенефіціарні власники позивачів 1, 2, 3) не змінив основні фактичні підстави позову: необхідність внесення правильних, на його думку, і актуальних відомостей про юридичну особу (позивачів) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, саме обставина зміни структури власності та кінцевих бенефіціарних власників зазначених юридичних осіб, яка стала відома позивачу під час розгляду цієї судової справи і яку позивач зазначив у заяві про зміну предмету позову від 30.01.2025, за своєю суттю є лише доповненням основної фактичної підстави.

Крім того, Верховний Суд у пункті 7.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 зазначив про те, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже, та обставина, що змінений позивачем предмет спору ґрунтується на інших правових підставах позову, ніж ті, що були первісно визначені позивачем, при збереженні позивачем первісних обставин (фактичних підстав позову), не свідчить про зміну позивачем підстав позову.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.01.2025 у справі № 903/968/23.

Як уже зазначалося вище, відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 ГПК України, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19, від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду та в порушення норм процесуального права не врахував, що одночасної зміни предмету та підстав позову у цій справі не відбулося.

У цій справі позивач фактично доповнив позовні вимоги новою вимогою, а первісно визначені підстави позову були доповнені позивачем новими обставинами, які стали йому відомі під час судового розгляду цієї справи, первісно визначені правові підставі позову позивач не змінював.

Тобто, розглядаючи позовну заяву в первинному вигляді, суд, при прийнятті рішення на користь позивача, не міг би повною мірою захистити його порушений інтерес, оскільки первісна редакція позовної заяви на даний момент вже не є актуальною з огляду на фактичні обставини.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога, заявлена позивачами у заяві про зміну предмету позову, тісно пов`язана із первісною позовною вимогою і ця нова вимога має на меті виключно забезпечити повноцінний захист прав та інтересів позивачів. Нова позовна вимога є логічним продовженням дій по захисту та відновленню порушеного права позивачів, оскільки первісна вимога стосується скасування наказу відповідача (визнання правочину недійсним), і нова позовна вимога стосується закріплення нової структури власності,

Враховуючи наведене, а також зміст раніше поданої позовної заяви та обставини справи, колегія суддів розцінили заяву позивачів від 30.01.2025, як заяву про зміну предмета позову, яка полягає у доповненні вимог, з якими позивачі звернулися до відповідача. При цьому суд враховував, що метою заявлення як первісно сформованих у позові, так і доповнених заявою про зміну предмета позову вимог є захист порушеного права позивачів. Тобто відповідні вимоги пов`язані єдиними підставами позову та є похідними від первісних.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви позивачів від 30.01.2025 про зміну предмета позову не можна визнати законними і обґрунтованими.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом положення містять ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

За таких обставин ухвала Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24 в частині повернення представнику позивачів заяви про зміну предмету позову від 30.01.2025 і доданих до неї документів постановлена з порушенням норм процесуального права.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24 в частині повернення представнику позивачів заяви про зміну предмету позову від 30.01.2025 підлягає скасуванню.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» підлягає задоволенню.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНОТЕАТР «НЕПТУН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-КОМ-БУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія І.Т.Т.» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/16111/24 в частині повернення представнику позивачів заяви про зміну предмету позову від 30.01.2025 скасувати.

3. Справу № 910/16111/24 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров