ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025м. ДніпроСправа № 904/434/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Привільне", сел. Надіївка, Дніпровський р-н, Дніпропетровської обл.

про стягнення 1 430 438,88 грн.

Представники:

від позивача ШАБАРОВСЬКИЙ БОГДАН ВОЛОДИМИРОВИЧ

від відповідача ГРОНЬ МИКОЛА АНАТОЛІЙОВИЧ

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 1 430 438,88 грн., що складають суму заборгованості за договором про надання послуг зберігання № 19/08/2022/ПРИВІЛЬНЕ-ЛТР від 19.08.2022.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Люкс Трейд Ресурс" посилається на те, що відповідачем не виконано зобов`язання з повернення грошових коштів, а саме, залишкової частини сплаченого позивачем забезпечувального (гарантійного платежу) за договором про надання послуг зберігання № 19/08/2022/ПРИВІЛЬНЕ-ЛТР від 19.08.2022, які не було спрямовано в рахунок оплати наданих послуг.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що строк дії спірного договору продовжився до 31.12.2024, у зв`язку з чим вимога позивача від 22.08.2023 про погашення заборгованості була неправомірною.

Також, на думку відповідача, неправомірною була і вимога про повернення переплати в сумі 1 430 438,88 грн., що заявлена у повідомленні про відмову від договору зберігання від 31.12.2024.

Вказує ТОВ "Привільне" і про те, що умовами договору не передбачено обов`язку зберігача щодо повернення гарантійного платежу або його частини поклажодавцю.

Містив відзив на позовну заяву і клопотання про поновлення строку на його подання та клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

03.03.2025 та 04.03.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшли відповіді на відзив, в яких останній зазначає про те, що гарантійний платіж виконував функцію забезпечення виконання зобов`язання поклажодавця та спрямовувався виключно в рахунок оплати наданих зберігачем послуг. Так, за твердженням ТОВ "Люкс Трейд Ресурс", гарантійний платіж в сумі 1 430 438,88 грн. підлягає поверненню поклажодавцю, оскільки з 01.01.2025 спірний договір припинив свою дію, а послуги, в рахунок яких повинен спрямовуватися вказаний гарантійний платіж, зберігачем не надаються.

До того ж, вказані відповіді на відзив містять заперечення проти задоволення заявлених відповідачем клопотань.

У відповіді на відзив від 04.03.2025 викладено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 10.02.2025 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/434/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 10.03.2025 господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Привільне" про поновлення строку на подання відзиву на позов та про перехід до розгляду справи № 904/434/25 за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про розгляд справи № 904/434/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено її для розгляду спору по суті на 26.03.2025.

19.03.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС, яка господарським судом задоволена, про що постановлено ухвалу від 20.03.2025.

21.03.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС, яка господарським судом задоволена, про що постановлено ухвалу від 24.03.2025.

Ухвалою від 26.03.2024 господарським судом відкладено розгляд справи до 08.04.2025, а також задоволено усне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

28.03.2025 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою від 28.03.2025 господарським судом задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Привільне" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

26.03.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема, доказів надання послуг зберігання за спірним договором (актів наданих послуг).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

08.04.2025 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, а саме, залишкової частини сплаченого позивачем забезпечувального (гарантійного платежу) в сумі 1 430 438,88 грн. за договором про надання послуг зберігання № 19/08/2022/ПРИВІЛЬНЕ-ЛТР від 19.08.2022, які не було спрямовано в рахунок оплати наданих послуг.

19.08.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Привільне" (далі- зберігач, відповідач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" (далі - поклажодавець, позивач у даній справі) укладено договір № 19/08/2022/ПРИВІЛЬНЕ-ЛТР про надання послуг зберігання (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору поклажодавець доручає, а зберігач зобов`язується надати послуги по прийманню, відповідальному зберіганню та видачі скрапленого вуглеводневого газу (у подальшому - СВГ), який належить поклажодавцеві та буде надходити залізницею та/або автотранспортом до місця зберігання, вказаного в п. 1.4. договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору поклажодавець здійснює оплату та/або відшкодовує вартість витрат зберігача, які пов`язані зі зберіганням СВГ поклажодавця та підтверджені документально (транспортні та/або залізничні витрати, витрати по обов`язковому страхуванню відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів згідно з виставленими рахунками зберігача).

Зберігач не набуває права власності на СВГ, переданий йому поклажодавцем на відповідальне зберігання. Зберігач не має права використовувати СВГ без письмового дозволу поклажодавця для власних потреб (пункт 1.3. договору).

У пункті 1.4. договору сторонами узгоджено місце зберігання та адреса: Привільне - 52405, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н (Солонянський р-н), селище Надіївка, вулиця Шосейна, 1-Г.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що вартість послуг по прийманню, зберіганню, відпуску, зважування залізничних цистерн та газовозів, що надаються поклажодавцю, становлять:

- вартість послуг зберігання з 1-ої доби (доба приймання СВГ на зберігання) до 24-00 год. 30-ої доби 1 тони СВГ становить: 420,00 грн. з урахуванням ПДВ - 20%;

- вартітсь послуг зберігання з 00-00 годин 31-ої доби за кожну наступну добу 1 тони СВГ становить: 81,00 грн. з урахуванням ПДВ - 20%;

- вартість послуг зберігання не нараховується, якщо у поклажодавця залишок СВГ менше 10 тон.

Поклажодавець перераховує грошові кошти за надані послуги на поточний рахунок зберігача:

- 100% передоплати від обсягу, що зазначений у погодженому графіку (пункт 4.1. договору), протягом 2-х банківських днів після надання зберігачем попереднього рахунку за надання послуг;

- остаточний розрахунок протягом 2-х банківських днів після надання зберігачем фактичного рахунку за фактично надані послуги.

Вищезазначені рахунки виставляються зберігачем на електронну пошту поклажодавця: , оригінал надається не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 3.6. договору фактичною оплатою є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок зберігача.

Згідно з пунктом 3.7. договору факт надання послуг підтверджується щомісячним актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками. Акт приймання-передачі наданих послуг складається зберігачем в строк до 5-го числа місяця, наступного за звітним, та направляється поклажодавцю для підписання та скріплення печаткою, який поклажодавець зобов`язаний повернути зберігачу протягом 5-ти календарних днів після його отримання від зберігача. У випадку, якщо протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання актів приймання-передачі наданих послуг, поклажодавець не поверне акти, підписані належним чином, або не надасть письмову відмову від їх підписання з поважних причин, акти приймання-передачі наданих послуг вважаються підписаними сторонами в редакції зберігача.

Сторони щомісяця здійснюють звірку розрахунків. Вказана звірка оформлюється актом звірки розрахунків станом на 1-ше число наступного за звітним місяцем (пункт 3.8.).

У пункті 3.9. договору сторони дійшли згоди про те, що поклажодавець зобов`язується внести (перерахувати) на банківський рахунок зберігача забезпечувальний платіж (гарантійний платіж) грошовими коштами в сумі 1 177 000,00 грн. без ПДВ до 09.09.2022. Після надання зберігачем послуги по прийманню, відповідальному зберіганню та видачі скрапленого вуглеводневого газу, сторони домовились, що відбуватиметься зміна напряму використання отриманих раніше коштів у вигляді забезпечувального платежу, який виконував функцію засобу забезпечення виконання зобов`язань поклажодавцем, та буде спрямовуватися в рахунок оплати наданих послуг за даним договором. На дату зміни напряму використання гарантійного платежу зберігач повинен нарахувати податкові зобов`язання на суму отриманих гарантійних внесків відповідно до чинного законодавства України.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, передбачених цим договором і додатками до нього (пункт 11.1.).

Якщо протягом 20 робочих днів до закінчення даного договору жодна зі сторін письмово не заявить про припинення договору, то строк його дії продовжується на наступний календарних рік без обмеження по кількості разів пролонгації (пункт 11.2.).

Так, на виконання умов пункту 3.9. спірного договору ТОВ "Люкс Трейд Ресурс" перераховано на банківський рахунок відповідача забезпечувальний (гарантійний платіж) в загальній сумі 1 177 000,00 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними інструкціями № 2310 від 19.08.2022 на суму 1 150 000,00 грн., № 2515 від 06.09.2022 на суму 20 000,00 грн., № 2542 від 07.09.2022 на суму 4 000,00 грн., № 2585 від 08.09.2022 на суму 3 000,00 грн. (том 1 а.с. 17-20).

У позовній заяві позивач вказує про те, що відповідачем у період з жовтня 2022 по січень 2023 надано послуги за спірним договором на загальну суму 508 593,24 грн. відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 9 від 31.10.2022 на суму 415 875,60 грн., № 19 від 30.11.2022 на суму 67 746,00 грн. та № 6 від 31.01.2023 на суму 24 971,64 грн., які підписано та скріплено печатками сторін без зауважень та заперечень (том 1 а.с. 34-36).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено часткові розрахунки за надані відповідачем послуги за спірним договором на загальну суму 519 043,92 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 03326 від 10.11.2022 на суму 16 500,00 грн., № 3329 від 11.11.2022 на суму 11 500,00 грн., № 03353 від 15.11.2022 на суму 55 000,00 грн., № 03399 від 18.11.2022 на суму 10 000,00 грн., № 03429 від 22.11.2022 на суму 75 000,00 грн., № 03469 від 25.11.2022 на суму 20 000,00 грн., № 3505 від 30.11.2022 на суму 9 500,00 грн., № 03539 від 02.12.2022 на суму 237 900,00 грн., № 00052 від 13.01.2023 на суму 58 672,28 грн., № 00268 від 08.03.2023 на суму 24 971,64 грн. (том 1 а.с. 21-30).

У подальшому, позивачем перераховано на банківський рахунок відповідача забезпечувальний (гарантійний платіж) в загальній сумі 587 988,20 грн., на підтвердження чого ТОВ "Люкс Трейд Ресурс" залучено до позовних матеріалів платіжні інструкції № 00025 від 06.01.2023 на суму 287 988,20 грн. та № 00560 від 14.06.2023 на суму 30 000,00 грн. (том 1 а.с. 31-32).

Таким чином, за твердженням позивача, загальна сума здійснених його підприємством платежів за спірним договором на користь ТОВ "Привільне" склала суму 2 284 032,12 грн., в той час, як загальна вартість наданих відповідачем послуг склала суму 508 593,24 грн.

19.05.2023 ТОВ "Привільне" повернуто на банківський рахунок позивача гарантійний платіж в сумі 345 000,00 грн. відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 00421 (том 1 а.с. 37).

Звертаючись з даним позовом до суду, ТОВ "Люкс Трейд Ресурс" зазначає про те, що його підприємством 22.08.2024 надіслано на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язання щодо сплати грошових коштів в сумі 1 419 988,20 грн. у семиденний строк, яка вручена ТОВ "Привільне" 03.09.2024, на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи відповідні докази (опис вкладення у цінний лист, накладну № 040 від 22.08.2024 та поштове відстеження; том 1 а.с. 38-40).

У подальшому, позивачем надіслано на адресу відповідача повідомлення про відмову від договору зберігання вих. № 31-12-24-1 від 31.12.2024, яка обґрунтована відсутністю потреби в отриманні послуг по прийманню, відповідальному зберіганню та видачі скрапленого вуглеводневого газу за спірним договором, в якому ТОВ "Люкс Трейд Ресурс" також вимагало повернути сплачені кошти в якості передоплати в сумі 1 430 438,88 грн., на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи відповідні докази (опис вкладення у цінний лист, накладну № 480 від 06.01.2025 та поштове відстеження щодо вручення поштового відправлення отримувачу 21.01.2025; том 1 а.с. 41-43).

Вказана вимога залишилась відповідачем без відповіді та належного реагування, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

В силу приписів частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим, частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору, який за своїм змістом та правовою природою є змішаним та містить у собі елементи договору надання послуг, який регулюється нормами глави 63 Цивільного кодексу України, та договору зберігання, який підпадає під правове регулювання норм глави 66 Цивільного кодексу України.

Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частини перша, друга статті 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина перша статті 936 Цивільного кодексу України).

Так, на виконання умов спірного договору відповідачем у період з жовтня 2022 по січень 2023 надано послуги за спірним договором на загальну суму 662 355,24 грн. відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 9 від 31.10.2022 на суму 415 875,60 грн., № 19 від 30.11.2022 на суму 67 746,00 грн., № 26 від 31.12.2022 на суму 153 762,00 грн. та № 6 від 31.01.2023 на суму 24 971,64 грн., які підписано та скріплено печатками сторін без зауважень та заперечень (том 1 а.с. 34-36, 111-114).

В свою чергу, ТОВ "Люкс Трейд Ресурс", виконуючи умови спірного договору, перераховано на банківський рахунок відповідача забезпечувальний (гарантійний платіж) в загальній сумі 1 764 988,20 грн. відповідно до платіжних інструкцій № 2310 від 19.08.2022, № 2515 від 06.09.2022, № 2542 від 07.09.2022, № 2585 від 08.09.2022, № 00025 від 06.01.2023 та № 00560 від 14.06.2023 (том 1 а.с. 17-20, 31-32), а також здійснювались часткові розрахунки за надані відповідачем послуги на загальну суму 519 043,92 грн. відповідно до платіжних інструкцій № 03326 від 10.11.2022, № 3329 від 11.11.2022, № 03353 від 15.11.2022, № 03399 від 18.11.2022, № 03429 від 22.11.2022, № 03469 від 25.11.2022, № 3505 від 30.11.2022, № 03539 від 02.12.2022, № 00052 від 13.01.2023, № 00268 від 08.03.2023 (том 1 а.с. 21-30).

Згідно з частиною 1 статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 2 статті 939 Цивільного кодексу України поклажодавець, який не передав річ на зберігання, зобов`язаний відшкодувати зберігачеві збитки, завдані йому у зв`язку з тим, що зберігання не відбулося, якщо він в розумний строк не попередив зберігача про відмову від договору зберігання.

Так, як вже було зазначено вище, позивач 06.01.2025 скористався наданим йому правом на розірвання договору в односторонньому порядку, надіславши на адресу ТОВ "Привільне" повідомлення про відмову від договору зберігання вих. № 31-12-24-1 від 31.12.2024, яке містило вимогу повернути сплачені кошти в якості передоплати в сумі 1 430 438,88 грн. (том 1 а.с. 41-43).

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

Враховуючи умови пункту 3.9. укладеного сторонами договору сплачені позивачем грошові кошти в якості забезпечувального (гарантійного платежу), які не було спрямовано в рахунок оплати наданих послуг, є авансом (попередньою оплатою).

Так, загальна сума здійснених позивачем платежів за спірним договором на користь ТОВ "Привільне" склала суму 2 284 032,12 грн. (з яких 1 764 988,20 грн. авансу (попередньої оплати)), в той час, як загальна вартість наданих відповідачем послуг склала суму 662 355,24 грн.

19.05.2023 ТОВ "Привільне" повернуто на банківський рахунок позивача гарантійний платіж в сумі 345 000,00 грн. відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 00421 (том 1 а.с. 37).

Відповідно сума сплаченого позивачем та невикористаного авансу становить 1 276 676,88 грн., яка і підлягає поверненню особі, яка його сплатила, тобто позивачу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів, які б свідчили про використання залишкової частини сплаченого позивачем авансу в сумі 1 276 676,88 грн., до суду не надано.

Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували повернення відповідачем суми невикористаної попередньої оплати (авансу) в розмірі 1 276 676,88 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на те, що останнім при здійсненні розрахунку суми основного боргу не враховано надані відповідачем послуги зі зберігання відповідно до акта № 26 від 31.12.2022 на суму 153 762,00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Привільне" (52405, Дніпропетровська область, Дніпровський р-н, сел. Надіївка, вул. Шосейна, буд. 1Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" (03057, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 44, ) 1 276 676,88 грн. - основного боргу та 19 150,15 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 1 295 827,03 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 11.04.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко