ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2025 р. Справа№ 910/5450/21 (910/1839/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від позивача: арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Башловка А.М. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року

у справі №910/5450/21(910/1839/23) (суддя Омельченко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича

до Фізичної особи-підприємця Мотрича Руслана Івановича

про визнання недійсним правочину та зобов`язання повернути кошти

у межах справи № 910/5450/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Логістик Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23), зокрема, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про спростування майнових дій боржника з перерахування відповідачу 583 000,00 грн. та про стягнення даної суми з відповідача і прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.10.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді:Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою суду від 30.10.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5450/21(910/1839/23).

04.11.2024 через систему "Електронний суд" скаржник подав докази сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги.

11.11.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/5450/21(910/1839/23)/6424/2024 від 08.11.2024 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням суддів Андрієнка В.В. та Буравльова С.І. у відряджені витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 для розгляду справи №910/5450/21 (910/1839/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., ОСОБА_1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів, які підтверджують відправлення копії цієї скарги і доданих до неї документів відповідачу з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

19.11.2024 через систему "Електронний суд", тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 18.11.2024 надано докази відправлення копії апеляційної скарги і доданих до неї додатків відповідачу.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 для розгляду справи №910/5450/21(910/1839/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23), клопотання ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в режимі відеоконференції на 16.01.2025 за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу ФОП Мотрич Р.І. просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 року для розгляду справи №910/5450/21(910/1839/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Яковлєв М.Л., Коротун О.М.

Судове засідання, призначене на 16.01.2025 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на тривалому лікарняному та судді Коротун О.М. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 року для розгляду справи №910/5450/21(910/1839/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Сулім В.В.

Ухвалою суду від 03.0.2025 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/5450/21(910/1839/23) за апеляційною скаргою ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року та призначено її до розгляду на 20.03.2025 в режимі відеоконференції за участю повноважних представників сторін.

Ліквідатор ТОВ "Астрал Транс" арбітражний керуючий Шаматріна Є.М. в судовому засіданні 20.03.2025 в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 у справі №910/5450/21(910/1839/23) в частині відмови у задоволенні позовних вимог про спростування майнових дій боржника з перерахування відповідачу 583 000,00 грн. та про стягнення даної суми з відповідача і прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

20.03.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у даній справі - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5450/21 про банкрутство ТОВ "Астрал Транс", провадження у якій відкрито 12.05.2021 року за заявою ТОВ "Прайм Логістик Груп".

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року визнано грошові вимоги низки кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Астрал Транс".

Постановою господарського суду міста Києва від 27.09.2021 року ТОВ "Астрал Транс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шаматріна Є.М.

У лютому 2023 року ліквідатор ТОВ "Астрал Транс" арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ФОП Мотрича Р.І., в якій, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог та збільшення їх розміру, просив суд:

- визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання транспортно-експедиційних послуг;

- спростувати майнові дії з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь ФОП Мотрич Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн.;

- застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 583 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір є фіктивним та вчинений із наміром завдати шкоди іншим особам, тобто є фраудаторним.

За твердженням позивача, під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Шаматріним Є.М. встановлено, що протягом 2018-2020 років боржник здійснював перерахування грошових коштів на користь ФОП Мотрича Р.І., як господарюючого суб`єкта.

Зокрема, відповідно до банківських виписок по рахунку ТОВ "Астрал Транс" в АТ КБ "Приватбанк" та АТ "УкрСиббанк" боржником перераховано відповідачу грошові кошти на загальну суму 5 979 157,10 грн. за договором про надання транспортно-експедиційних послуг.

Як наголошує позивач, згідно з виписками АТ КБ "УкрСиббанк", АТ КБ "Приватбанк" боржником перераховано на користь ФОП Мотрич Р.І., зокрема:

- 03.02.2020 суму 140 000 грн. із призначенням платежу за організацію ТЕО згідно рахунку № 6 від 03.01.2020;

- 15.11.2019 суму 160 000 грн. за організацію перевезень згідно рахунку №250 від 31.10.2019 без ПДВ;

- 15.11.2019 суму 50 000 грн. за організацію перевезень згідно рахунку №241 від 30.09.2029 без ПДВ;

- 04.12.2019 суму 12 000 грн. за оренду легкового авто згідно договору від 01.01.2019;

- 04.12.2019 суму 12 000 грн. за оренду вантажного авто згідно договору від 01.01.2019;

- 04.12.2019 суму 12 000 грн. за оренду легкового авто згідно договору від 01.12.2018;

- 18.12.2019 суму 5 0000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №277 від 30.11.2019 без ПДВ;

- 18.12.2019 суму 100 000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №276 від 31.10.2019 без ПДВ;

- 23.01.2020 суму 47 000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №277 від 30.11.2019 без ПДВ.

У зв`язку з тим, що номери рахунків на оплату не повторюються протягом одного року, ліквідатор банкрута стверджує, що всі вказані операції здійснено в рамках одного договору на транспортно-експедиційне обслуговування без фактичного надання послуг за ним.

Також позивач зауважує, що перерахування грошових коштів здійснено майже одразу після отримання боржником грошових коштів від здійснення господарської діяльності або після повернення боржнику поворотної фінансової допомоги від ТОВ "Агро Спец Послуга", керівником якого є Мотрич Р.І.

Крім того, боржник здійснював перерахування відповідачу грошових коштів за наявності непогашеної заборгованості перед іншими кредиторами та фактично відмовився від майнового активу у вигляді грошових коштів на суму 583 000,00 грн., оскільки не отримав від відповідача жодних послуг чи товару.

Відповідач, в свою чергу, позов не визнав, зазначивши про те, що між сторонами не укладався договір на транспортно-експедиційне обслуговування і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів позивача з цього приводу. Що ж до перерахування грошових коштів відповідачу, то воно здійснювалося на підставі рахунків, які є окремими правочинами (договорами).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано наступним:

- зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що позивач просив визнати недійсним договір про надання транспортно-експедиційних послуг, про укладення якого, на думку позивача, свідчить перерахування боржником на рахунок відповідача грошових коштів за рахунками за організацію перевезень, оренду легкового авто, за послуги ТЕП. Натомість, відповідний договір про надання транспортно-експедиційних послуг до матеріалів справи жодною із сторін не долучено;

- між сторонами не укладався окремий договір про надання транспортно-експедиційних послуг, а перерахування грошових коштів протягом спірного позовного періоду здійснювалося на рахунок відповідача за окремими рахунками на оплату за фактом надання відповідних послуг;

- правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 щодо відмови в задоволенні вимог про спростування майнових дій ТОВ "Астрал Транс" з перерахування товариством на користь ФОП Мотрич Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн., виклавши її в редакції даної постанови. В іншій частині вказане рішення місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позову про спростування майнових дій ТОВ "Астрал Транс" з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь ФОП Мотрич Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн. та про стягнення з ФОП Мотрич Р.І. на користь ТОВ "Астрал Транс" 583 000,00 грн. - залишено без змін.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 року у цій справі переглядалося судом апеляційної інстанції лише в частині відмови в задоволенні вимог про спростування майнових дій ТОВ "Астрал Транс" з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача коштів у сумі 583000,00 грн. та про стягнення з відповідача 583 000,00 грн.

Постанова суду в частині зміни мотивувальної частини рішення місцевого господарського суду обґрунтована тим, що:

- судом першої інстанції не наведено мотиви відмови у позові в частині спростування майнової дії боржника. Виходячи з підстав позову та доводів позивача, ця вимога заявлена як альтернативна відносно тих же господарських операцій, щодо яких була заявлена вимога про визнання недійсним договору про надання транспортно-експедиційних послуг;

- підставою звернення з заявою позивач вказав положення частини другої статті 42 КУзПБ, яка не передбачає спростування майнової дії боржника, як спосіб захисту, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги про спростування майнових дій з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь ФОП Мотрич Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 04.06.2024 року постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 року та рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) скасовано, а справу №910/5450/21 (910/1839/23) передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Приймаючи дану постанову судом касаційної інстанції було зазначено, що судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не враховано відсутність документів, поданих відповідачем на підтвердження власних заперечень проти позову, які в тому числі вимагав суд, та не досліджено і не надано оцінку поданим ліквідатором документам, зокрема банківським випискам.

За наслідками нового розгляду заявлених позовних вимог, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21 (910/1839/23) у задоволенні позову відмовлено з огляду на не доведення позивачем належними та допустимими доказами обставини взяття боржником на себе зобов`язань без відповідних майнових дій іншої сторони, що є підставою для застосування статті 42 КУзПБ.

Ліквідатор ТОВ "Астрал Транс" з даним рішенням суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта та не вбачає підстав для скасування такого рішення з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач - ліквідатор ТОВ "Астрал Транс" в особі арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. просить суд, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позовних вимог, визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання транспортно-експедиційних послуг; спростувати майнові дії з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь ФОП Мотрича Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн.; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 583 000,00 грн.

Однією із заявлених ліквідатором позовних вимог є вимога про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг з підстав його фраудаторності.

Щодо цієї вимоги судом першої інстанції було зазначено, що в ході розгляду справи було встановлено відсутність факту укладення між сторонами правочину, який позивач просить визнати недійсним. Відтак, оскільки оспорюваний договір сторонами не укладався, він не може бути визнаний недійсним. Відповідно, немає підстав для застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 583 000,00 грн.

Разом з тим, ліквідатором до апеляційного господарського суду було оскаржено рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні вимог про спростування майнових дій та стягнення 583 000,00 грн.

Натомість ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору про надання транспортно-експлуатаційних послуг, укладеного між сторонами, ліквідатором в апеляційному порядку не оскаржується і, відповідно, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Щодо вимоги про спростування майнових дій з перерахування ТОВ "Астрал Транс" на користь ФОП Мотрич Р.І. коштів у сумі 583 000,00 грн., судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/97/20).

Водночас провадження у справі про банкрутство є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.

Преамбулою КУзПБ закріплено одне із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

Одним із засобів досягнення зазначеної мети є інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника.

Стаття 42 "Визнання недійсними правочинів боржника" КУзПБ встановлює підстави, з яких правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, а також правові наслідки визнання таких правочинів недійсними.

Визначені наведеною нормою підстави є додатковими, специфічними підставами для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

За цих умов застосування положень статті 42 КУзПБ та визнання згідно наведеної норми недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є тим засобом, який спрямований на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливого задоволення вимог кредиторів.

Звідси в силу основоположних засад цивільного законодавства, таких як добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

У період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після відкриття провадження у справі про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, тому відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Тому, обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (див. висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

Однак, у справі про банкрутство досить часто відповідне виконання чи прийняття на себе майнових зобов`язань боржником, в результаті яких настають негативні наслідки у вигляді зменшення майна (активів), може бути вчинене у вигляді дій щодо відмови від власних майнових вимог, виконання зобов`язання раніше визначеного строку, розпорядження майном на підставі рішень, що не відповідають законодавству або вчинені без достатніх підстав тощо, які не відповідають законодавчо визначеним ознакам правочину наведеному в статтях 202, 203 ЦК України.

Такі дії боржника зовні можуть мати ознаки досягнення та реалізації "нібито законних цілей", однак насправді можуть переслідувати інші цілі, які зрештою несуть негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності та може унеможливити надання оцінки таким діям боржника (їх оспорення) на предмет відповідності та наявності в них ознак "fraus creditorum" (з лат. - вчинення на шкоду кредиторам) через призму їх відповідності приписам статті 42 КУзПБ через відсутність ознак правочину.

Частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України").

У рішенні ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії" зазначено, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права.

Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд наголошує на тому, що провадження у справі про банкрутство на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цього завдання є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Тлумачення статті 42 КУзПБ свідчить, що закріплені в ній підстави недійсності визначальним критерієм недійсності визначають негативні наслідки виконання боржником/прийняття ним на себе майнових зобов`язань, тобто економіко-правову оцінку дій боржника, що призвели до зменшення його активів (приховування майна) та неплатоспроможності.

Тобто "недійсність" за статтею 42 КУзПБ перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а її предметом правового регулювання є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником зловживаючи своїми правами вчинення дій на шкоду кредиторам.

Буквальне тлумачення статті 42 КУзПБ, обмежившись оспоренням й визнання недійсними за її нормами лише правочинів, які відповідають ознакам визначеним статтями 202, 203 ЦК України фактично надає боржнику можливість зловживаючи своїми права вчиняти дії щодо свого майна на шкоду кредиторам та не сприяє досягненню легітимної мети закріпленої у КУзПБ, який одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство визначає максимально можливе задоволення вимог кредиторів.

Тож вочевидь, що інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ має характеризуватися своєю ефективністю та якнайповніше забезпечувати захист прав учасників такої справи, оскільки можливість оспорення майнових дій боржника є одним із юридичних інструментів гарантування збільшення ліквідаційної маси боржника та як результат захисту інтересів кредиторів шляхом максимально можливого задоволення їх вимог.

Отже, дії боржника, що мають юридичним наслідком зменшення майнових активів боржника можуть оспорюватися та визнаватися недійсними на підставі положень статті 42 КУзПБ в редакції, чинній до 15.04.2023 року, тобто на дату подання позову, адже є тим способом захисту, який дозволяє з максимальною ефективністю забезпечити відновлення порушених прав внаслідок вчинення боржником дій із використанням права на шкоду.

Наведені вище висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які сформульовані у постанові від 08.02.2023 року у справі №908/3057/21(908/213/22).

Щодо суті спору та заявлених позивачем позовних вимог, які оскаржені до апеляційного господарського суду, то судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом ліквідатор посилається на те, боржник здійснював перерахування відповідачу грошових коштів за наявності непогашеної заборгованості перед іншими кредиторами та фактично відмовився від майнового активу у вигляді грошових коштів на суму 583 000,00 грн., оскільки не отримав від відповідача жодних послуг чи товару, що спричинило кредиторам відповідну шкоду, а тому ця майнова дія підлягає спростуванню в судовому порядку.

Отже, предметом спору у даній справі є питання наявності або відсутності правових підстав для спростування майнових дій боржника з підстав їх фраудаторності, а також стягнення з ФОП Мотрич Р.І. на користь ТОВ "Астрал Транс" коштів у сумі 583 000,00 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальною засадою цивільного законодавства визначено справедливість, добросовісність та розумність.

Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику. Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний так і безоплатний договір, а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі №910/16579/20 також зауважила, зокрема, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Перед судом постає завдання за наслідком оцінки обставин справи встановити взаємопов`язаність дій учасників оспорюваного правочину, направлену на досягнення єдиної недобросовісної мети - вивести майно (грошові кошти) боржника поза межі єдиної процедури банкрутства цього боржника для унеможливлення задоволення вимог визнаного у процедурі банкрутства кредитора (кредиторів) за рахунок такого активу з дотриманням правил процедури банкрутства.

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до ст.7 КУзПБ на підставі п. 6 частини першої ст. 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої ст.13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі ст. 234 ЦК України.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло") (висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, зокрема, якщо боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування при цьому інтересів кредиторів - є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Оскільки період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності, або при надмірній заборгованості, до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Майнові дії боржника - це вид юридичних дій, як-то вчинки, що здійснені боржником або від імені боржника і мають матеріальний вираз у формі документу будь-якого правочину (угоди, договору), розпорядчого документу, акту, пов`язаного з волевиявленням боржника як суб`єкта правовідносин на відчуження майнових активів боржника або відмову від них. Отже, спростування майнових дій боржника, це - заперечення, відхилення, оспорювання фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені щодо розпорядження його майном на підставі рішень власника або його органів управління.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин між учасниками цивільних правовідносин, майнові дії боржника, які вчинені на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним, відповідна майнова дія може бути спростована в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства на підставі пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України як такі, що вчинені всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 Цивільного кодексу України з підстав недопустимості зловживання правом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з наданих позивачем у позовній заяві відомостей, а саме інформації, яка міститься у виписках АТ КБ "ПриватБанк" та АТ КБ "УкрСиббанк", ФОП Мотрич Р.І. отримував від ТОВ "Астрал Транс" грошові кошти з призначенням платежу "за організацію перевезень", "оплата послуги ТЕП згідно рахунку" тощо, зокрема:

- 03.02.2020 суму 140 000 грн. із призначенням платежу за організацію ТЕО згідно рахунку № 6 від 03.01.2020;

- 15.11.2019 суму 160 000 грн. за організацію перевезень згідно рахунку №250 від 31.10.2019 без ПДВ;

- 15.11.2019 суму 50000 грн. за організацію перевезень згідно рахунку №241 від 30.09.2029 без ПДВ;

- 04.12.2019 суму 12000 грн. за оренду легкового авто згідно договору від 01.01.2019;

- 04.12.2019 суму 12000 грн. за оренду вантажного авто згідно договору від 01.01.2019;

- 04.12.2019 суму 12000 грн. за оренду легкового авто згідно договору від 01.12.2018;

- 18.12.2019 суму 50000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №277 від 30.11.2019 без ПДВ;

- 18.12.2019 суму 100000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №276 від 31.10.2019 без ПДВ;

- 23.01.2020 суму 47000 грн. за послуги ТЕП згідно рахунку №277 від 30.11.2019 без ПДВ.

При цьому, виходячи зі змісту поданого ліквідатором позову, позивач ставить під сумнів не сам по собі факт перерахування ТОВ "Астрал Транс" грошових коштів у спірному періоді на користь відповідача, а наявність правової підстави для їх перерахування та взятих на себе грошових зобов`язань, тобто відповідного правочину, укладеного у письмовій формі або спрощеній формі шляхом обміну між сторонами документами.

Ліквідатор зазначає про наявність у нього обґрунтованих сумнівів щодо укладення договору або договорів між сторонами справи, на підставі яких ТОВ "Астрал Транс" перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 583 000,00 грн. (як щодо спростування майнових дій, так і щодо вимоги про стягнення коштів).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач стверджує, що перерахування на його користь грошових коштів здійснювалося ТОВ "Астрал Транс" на підставі рахунків, що є окремими правочинами (договорами).

На підтвердження викладених обставин під час нового розгляду справи після скасування Верховним Судом судових рішень першої та апеляційної інстанцій відповідачем було надано відповідні докази, якими підтверджується здійснення господарських операцій, за якими ТОВ "Астрал Транс" перерахувало грошові кошти протягом 2018-2020 років на користь відповідача, зокрема: довідка ГСЦ МВС від 30.08.2024; Договір оренди вантажного автомобіля від 01.01.2019 з додатками; Договір оренди легкового автомобіля від 01.01.2019 з додатками; довідка ГСЦ МВС від 01.08.2024; Договір оренди легкового автомобіля від 01.01.2018 з додатками; Договори-заявки на організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом, товарно-транспортні накладні, Акти надання послуг та відповідні рахунки на оплату.

З наданих суду документів колегією суддів встановлено наступне.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 03.02.2020 року на суму 140 000,00 грн. із призначенням платежу за організацію ТЕО згідно рахунку №6 від 03.01.2020 року.

Зазначений переказ був здійснений за організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі Договору-заявки №03/12-1-П від 03.12.2019 року.

Як вбачається із договору-заявки №03/12-1-П від 03.12.2019 року ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання перед ТОВ "Астрал Транс" організувати перевезення автомобільним транспортом пісок загальною масою 320 тон.

Загальна вартість організації перевезення становила 140 000,00 грн. (139000,00 грн. вартість фрахту та 1000,00 грн. експедиторська винагорода).

06.12.2019 року сторони підписали акт надання послуг №286/1.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 15.11.2019 року на суму 160 000,00 грн. із призначенням платежу за організацію перевезень згідно рахунку №250 від 31.10.2019 року.

Зазначений переказ був здійснений за організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі Договору-заявки №02/10ТР від 20.09.2019 року.

Як вбачається із договору-заявки №02/10ТР від 20.09.2019 року ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання перед ТОВ "Астрал Транс" організувати перевезення автомобільним транспортом гірчицю в бегах масою 80 тон. У відповідності до умов заявки було задіяно 4 автомобіля з причепами.

Вартість фрахту кожного авто становила 44500,00 грн. Також у відповідності до умов заявки була встановлена сума експедиційної винагороди в розмірі 2 000,00 грн.

31.10.2019 сторони підписали акт виконаних робіт на суму 180 000,00 грн. (44 5000,00 грн. х 4 авто +2 000,00 грн. експедиційна винагорода).

31.10.2019 року ФОП Мотрич Р.І. надав ТОВ "Астрал Транс" рахунок №250 на оплату.

Проте, ТОВ "Астрал Транс" 01.11.2019 року здійснив часткову оплату рахунку №250 від 31.10.2019 року на суму 20 000,00 грн., а решту суму 160000,00 грн. оплатив 15.11.2029 року.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 15.11.2019 року на суму 50 000,00 грн. із призначенням платежу за організацію перевезень згідно рахунку №241 від 30.09.2019 року.

Рахунок №241 від 30.09.2019 року був наданий ТОВ "Астрал Транс" на оплату чотирьох договорів-заявок, які вже були виконані. А саме:

- Договір-заявка №06/08-Щ на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 06.08.2029, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом: гранітно-щебеневої суміші масою 2 500 т. Перевезення зазначеного вантажу відбувалося з 06.08.2019 року по 22.08.2019 року транспортними засобами, визначеними у специфікації. 22.08.2019 року сторони підписали акт надання послуг №201/1 на суму 81 000,00 грн.;

- Договір-заявка №981/Т/Д на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 05.09.2019, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом: Цистерну та Ескаватор АТЕК-881 Т06388АЕ Б/В. 09.09.2019 сторони підписали акт надання послуг №215 на суму 10 000,00 грн. (9000,00 грн. транспортно-експедиційні послуги + 1000,00 грн. експедиційна винагорода).;

- Договір-заявка №06/09А на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 03.09.2019, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом: Комбайн МF 7274 з жаткою в період з 05.09.2019 по 07.09.2019 року за маршрутом с. Новопетрівка, Миколаївський район, Одеська обл. - с. Діброва, Роменський р-н, Сумська обл. та 16.10.2019 року за маршрутом с. Діброва, Роменський р-н, Сумська обл. - с. Новопетрівка, Миколаївський район, Одеська обл. 16.10.2019 року сторони підписали акт надання послуг №240 на суму 44 000,00 грн.;

- Договір-заявка №01/09-3 на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 01.09.2019 року, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом: зерно в бегах масою до 80 тон. 11.09.2019 року сторони підписали акт надання послуг на суму 15 000,00 грн. (14 000,00 грн. вартість фрахту + 1 000,00 грн. експедиторська винагорода).

Оскільки загальна вартість наданих послуг становила 150 000,00 грн., 30.09.2019 року ТОВ "Астрал Транс" був наданий рахунок на оплату №241.

Проте, ТОВ "Астрал Транс" зазначений рахунок 11.10.2019 року сплатило частково в сумі 100 000,00 грн. Залишок суми - 50 000,00 грн., що підлягала сплаті за рахунком №241 від 30.09.2019 року, ТОВ "Астрал Транс" сплатило 15.11.2019 року.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 04.12.2019 року на суму 12 000,00 грн. із призначенням платежу за оренду вантажного авто згідно договору від 01.01.2019 року.

01.01.2019 року між ФОП Мотричем Р.І. та ТОВ "Астрал Транс" був укладений договір оренди вантажного автомобіля, у відповідності до умов якого ФОП Мотрич Р.І. передав у користування ТОВ "Астрал Транс" в оренду належний йому на праві власності вантажний автомобіль VOLVO FН 13.480 строком на 12 місяців.

Як вбачається з актів приймання-передачі, 01.01.2019 року вантажний автомобіль VOLVO FН 13.480 був переданий ТОВ "Астрал Транс" та повернутий ФОП Мотричу Р.І. 31.01.2019 року.

31.01.2019 року сторони склали акт надання послуг №280 на суму 12000,00 грн.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 04.12.2019 року суму 12 000,00 грн. із призначенням платежу за оренду легкового авто згідно договору від 01.01.2019 року.

01.01.2019 року між ФОП Мотричем Р.І. та ТОВ "Астрал Транс" був укладений договір оренди легкового автомобіля, у відповідності до умов якого ФОП Мотрич Р.І. передав у користування ТОВ «Астрал Транс» в оренду належний йому на праві власності легковий автомобіль НОNDА СR-V д.н.з. НОМЕР_1 строком на 12 місяців.

Як вбачається з актів приймання-передачі, 01.07.2019 року легковий автомобіль НОNDА СR-V д.н.з. НОМЕР_1 був переданий ТОВ "Астрал Транс" та повернутий ФОП Мотричу Р.І. 31.07.2019 року.

31.07.2019 року сторони склали акт надання послуг №350 на суму 12000,00 грн.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 04.12.2019 року суму 12 000,00 грн. із призначенням платежу за оренду легкового авто згідно договору від 01.12.2018 року.

01.12.2018 року між ФОП Мотричем Р.І. та ТОВ "Астрал Транс" був укладений договір оренди легкового автомобіля, у відповідності до умов якого ФОП Мотрич Р.І. передав у користування ТОВ "Астрал Транс" в оренду належний йому на праві власності легковий автомобіль Меrсеdеs-Веnz VІТО 110 СDI, д.н.з. НОМЕР_1 строком на 12 місяців.

Як вбачається з актів приймання-передачі, 01.12.2018 року легковий автомобіль Меrсеdеs-Веnz VІТО 110 СDI, д.н.з. НОМЕР_1 був переданий ТОВ "Астрал Транс" та повернутий ФОП Мотричу Р.І. 31.12.2018 року.

31.12.2018 року сторони склали акт надання послуг №268 на суму 12000,00 грн.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 18.12.2019 року на суму 50 000 грн. із призначенням платежу за послуги ТЕП згідно рахунку №277 від 30.11.2019 року.

Рахунок №277 від 30.11.2019 року був наданий ТОВ "Астрал Транс" на оплату послуг з організації перевезення за Договором-заявкою №26/11-П від 26.11.2019 року, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом: пісок масою 330 тон.

Перевезення зазначеного вантажу відбувалося з 02.12.2019 року по 05.12.2019 року транспортними засобами, визначеними у специфікації.

05.12.2019 року сторони підписали акт надання послуг №277 на суму 97000,00 грн.

Оплату за цим Договором-заявкою ТОВ "Астрал Транс" здійснив двома платіжними документами: 50 000,00 грн. 18.12.2019 та 47 000,00 грн. 23.01.2020.

Переказ грошових коштів ТОВ "Астрал Транс" на користь відповідача 18.12.2019 року на суму 100 000,00 грн. із призначенням платежу за послуги ТЕП згідно рахунку №276 від 31.10.2019 року.

Рахунок №276 від 31.10.2019 року був наданий ТОВ "Астрал Транс" на оплату двох договорів-заявок, які вже були виконані, а саме:

- Договір-заявка №15/10-3 на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 09.10.2019, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом: зерно в бегах масою 250 тон. 26.10.2019 сторони підписали акт надання послуг №271 на суму 63 400,00 грн. (63 400,00 грн. вартість фрахту + 1 000,00 грн. експедиційна винагорода).

- Договір-заявка 410/Т/Д на організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом від 03.10.2019, за умовами якої ФОП Мотрич Р.І. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом: комбайни з жатками у кількості 3 шт. 09.10.2019 сторони підписали акт надання послуг №266/2 на суму 36 600,00 грн. (35 600,00 грн. транспортно-експедиційні послуги + 1000,00 грн. експедиційна винагорода).

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, з огляду на презумпцію правомірності правочину, встановлену ст.204 ЦК України, вказані вище правочини наразі є чинниими і недійсними у встановленому законом порядку не визнавались, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а отже є правомірними, законними та такими, що породжують взаємні права та обов`язкові до виконання зобов`язання.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що перекази грошових коштів здійснювалися ТОВ "Астрал Транс" ФОП Мотричу Р.І. у якості оплати за реально отримані послуги, що підтверджується відповідними документами, тобто господарські операції з грошовими активами боржника, про які наголошує ліквідатор, відбувались на відповідних правових підставах у зв`язку з виконанням взятих на себе боржником договірних зобов`язань.

Місцевим судом дані докази відповідача не було прийнято з посиланням на те, що новий розгляд справи здійснюється зі стадії її розгляду по суті.

Однак, апеляційний господарський суд з даним висновком суду не може погодитись.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії усіх документів (договори, рахунки, акти, розшифровки, тощо).

Під час первісного розгляду справи відповідач, керуючись принципом диспозитивності та виходячи із заявлених позовних вимог, вказаних документів не надав.

Водночас, враховуючи висновки Верховного Суду у даній справі, а також з метою з`ясування дійсних фактичних обставин спірних правовідносин, відповідачем було виконано відповідну ухвалу та надано докази, які входять до предмету доказування у даній справі та, в свою чергу, спростовують твердження позивач як про відсутність правової підстави для перерахування відповідачу коштів, так і про взяття на себе грошових зобов`язань без відповідних майнових дій іншої сторони, а тому підлягають врахуванню судом.

Втім, наведені помилкові висновки з рештою не призвели до неправильного по суті твердження, що перерахування ТОВ "Астрал Транс" грошових коштів за надані відповідачем послуги відбувалося на підставі рахунків, що є окремими правочинами, а позивачем не надано суду відповідних доказів на підтвердження того, що боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони.

За вказаних вище фактичних обставин справи у їх сукупності, позивачем не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, з якими закон пов`язує можливість спростування майнової дії боржника у розумінні частини 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. до ФОП Мотрича Р.І. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2024 року у справі №910/5450/21(910/1839/23) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 08.04.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

В.В. Сулім