ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3911/24

За позовом: Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області (68742, Одеська обл., Болградський р-н, с.Криничне, вул.Інзовська, буд.148, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УНІВЕРС -ВИН» (68671, Одеська обл, Ізмаїльський р-н, с.Багате, вул.Леніна, 96, )

про розірвання договору оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку

Суддя Н.В.Рога

Секретар с/з Корчевський М.Ю.

Представники сторін:

Від позивача : Бурда Т.С. на підставі ордеру серії ВН №1416274 від 03.10.2024р. ;

Від відповідача: Носенко І.П. на підставі ордеру серії ВН №1444150 від 09.12.2024р., Свида К.В. на підставі ордеру серії ВН №1104065 від 09.12.2024р.

Суть спору: Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі- ТОВ) УНІВЕРС-ВИН» про:

-розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та ТОВ УНІВЕРС -ВИН», зареєстрованого в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.06.2008р. №13;

- зобовязання ТОВ УНІВЕРС -ВИН» повернути Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області земельну ділянку площею 50,0 га, з кадастровим номером :01:003:0225 у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому її було одержано в оренду.

Ухвалою суду від 10.09.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3911/24, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.10.2024р. Ухвалою суду від 03.10.2024р. відкладено підготовче засідання на 14.10.2024р. Ухвалою суду від 14.10.2024р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.11.2024р. Ухвалою суду від 21.11.2024р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.12.2024р. Протокольною ухвалою суду від 10.12.2024р. розгляд справи по суті відкладено на 27.12.2024р. Протокольною ухвалою від 27.12.2024р. відкладено судове засідання на 21.01.2025р. Протокольною ухвалою від 21.01.2025р. відкладено судове засідання на 28.01.2025р. Протокольною ухвалою від 28.01.2025р. У справі №916/3911/24 суд повернувся до стадії підготовчого провадження та призначив підготовче засідання на 11.02.2025р. Протокольною ухвалою від 11.02.2025р. закрито підготовче провадження у справі №916/3911/24 та призначено розгляд справи по суті на 06.03.2025р. Протокольною ухвалою від 06.03.2025р. відкладено судове засідання на 25.03.2025р.

Представник позивача- Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, що надійшли до суду 14.09.2022р.

Представник відповідача- ТОВ УНІВЕРС -ВИН» проти позову заперечує з підстав, викладених у поясненнях, що надійшли до суду 19.12.2024р., 20.01.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області, зазначила, що 02.06.2008 р. між Ізмаїльською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ТОВ УНІВЕРС -ВИН» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець, на підставі розпорядження Ізмаїльської РДА від 02.06.2008 р. № 523/А-2008, надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на землях державної власності Озернянської сільської ради.

Пунктом 2.1 Договору оренди землі від 02.06.2008 р. визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 20,0 га, у тому числі ріллі 50,0 га.

Згідно з п. 2.4 Договору оренди землі від 02.06.2008 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2008 рік становить: 532 488 грн угіддя ріллі; 1 646 708 грн угіддя багаторічні насадження.

Позивач зазначає, що згідно п.3.1 Договору його укладено строком на 49 років при виконанні умов п. 5.1 цього договору; на 5 років при невиконанні умов п. 5.1 цього договору.

Разом з цим, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 р. по справі № 916/3035/14 визнано недійсним п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008 р., зареєстрованого 02.06.2008 р. за № 13, в частині встановлення наступної умови щодо строку договору: "…при виконанні умов п. 5.1 цього договору 5 (п`ять) років - при невиконанні умов п 5.1 цього договору».

Позивач зазначає, що орендна плата на земельну ділянку вноситься Орендарем у грошовому вигляді у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до садіння багаторічних насаджень і 0,55 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки після садіння багаторічних насаджень, що станом на 2008 рік становить загалом 7 987 грн 32 коп. до садіння багаторічних насаджень; 9 056 грн 89 коп. щорічно після садіння багаторічних насаджень (п. 4.1 Договору оренди від 02.06.2008 р.).

Пунктами 5.1 та 5.2 Договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень у строк до 01.01.2011 р. Земельна ділянка повинна використовуватися з дотриманням екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, з додержанням державних стандартів, норм і правил.

За умовами п. 9.1 Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря, зокрема: використання земельно ділянки за цільовим призначенням; додержання екологічної безпеки землекористування, збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, діючих норм та правил.

При цьому, як зазначає позивач, обов`язки Орендаря, зокрема, включають: використання земельної ділянки за цільовим призначенням; використовувати встановлені щодо об`єкта оренди зобов`язання, додержуватися вимог, встановлених ст. 25 Закону України «Про оренду землі» та виконувати обов`язки відповідно до умов договору оренди та Земельного кодексу України (п. 10.2 Договору оренди від 02.06.2008 р.).

Також, позивач зазначив, що відповідно до Довідки про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам вищевказаній земельній ділянці, площею 50 га присвоєно кадастровий номер :01:003:0225.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 р. № 720-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» та додатку до нього до складу Криничненської територіальної громади Болградського району Одеської області увійшли Криничненська, Озерненська (у складі с. Новоозерне, Ізмаїльський район) територіальні громади.

14 січня 2021 р. на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 22-ОТГ земельна ділянка, площею 50,0 га з кадастровим номером :01:003:0225, була передана Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області в комунальну власність.

Як зазначає позивач, 27 березня 2024 р. розпорядженням Криничненського сільського голови № 15 створено комісію Криничненської сільської ради для обстеження земель комунальної власності, які передані в оренду юридичним особам або фізичним особам-підприємцям та листом № 409 від 03.04.2024р. Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області повідомлено ТОВ «Універс-Вин» про те, що 10.04.2024 р. о 10 год. 00 хв. планується виїзд комісії Криничненської сільської ради з обстеження земель комунальної власності, які передані в оренду юридичним особам або фізичним особам-підприємцям для обстеження земельної ділянки, площею 50,0 га, яка була надана ТОВ «Універс-Вин» в оренду на підставі Договору оренди землі від 02.06.2008 р.

У подальшому, за результатами обстеження земельної ділянки, площею 50,0 га, з кадастровим номером :01:003:0225, 10.04.2024 р. комісією Криничненської сільської ради з обстеження земель комунальної власності, які передані в оренду юридичним особам або фізичним особам-підприємцям, складено Акт обстеження стану та використання земельної ділянки, яким зафіксовано, що зазначена земельна ділянка взагалі не використовується. Заросла бур`яном та чагарниками. Зарослі сухого буряну складають кілька шарів. Багаторічні насадження не висаджені. Вимоги п. 5.1 договору не виконуються.

На думку позивача, наведені вище обставини свідчать про порушення відповідачем умов Договору оренди від 02.06.2008 р., а саме: п.п. 5.1, 5.2 та 10.2 Договору, що проявляється у нецільовому використанні земельної ділянки, а саме: її невикористанні, що призводить до погіршення її стану, не виконання свого обов`язку, передбаченого п. 5.1 Договору щодо обов`язкового садіння багаторічних насаджень на орендованій земельній ділянці.

У зв`язку з чим, позивач, у відповідності до умов п. 13.4 Договору оренди від 02.06.2008 р., вважає за необхідне скористатися правом щодо заявлення вимоги про розірвання цього Договору через невиконання ТОВ «Універс-Вин» обов`язків передбачених Договором.

У якості нормативного обгрунтування позову позивач посилається на положення Закону України «Про оренду землі», та зокрема, зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» обдією з істотних умов договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі » передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил.

Також, ст. 25 Закону України «Про оренду землі», зокрема, передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

За змістом п.п. а, ґ ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Позивач також зазначив, що ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом ґ ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до п. а ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Крім цього, позивач зазначив, що згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, як зазначає позивач, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь- якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Також, позивач посилається на правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 08.03.2023 р. по справі № 925/14/22, у якій суд за результатами правозастосування ст.ст. 2, 13, 24, 25, 31 та 32 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 93, 96 та п. ґ ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України дійшов висновків про те, що Орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режимувикористання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати (стаття 24 Закону України "Про оренду землі" у відповідній редакції). Отже, орендар зобов`язаний, зокрема, виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення…

З огляду на викладене, зважаючи на той факт, що ТОВ «Універс-Вин», починаючи з 01.01.2011 р. по даний час, нехтуючи вимогами екологічної безпеки землекористування, вимогами щодо збереження родючості ґрунтів, допускає істотне порушення умов Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008 р., а саме: п.п. 5.1, 5.2 та 10.2 даного Договору, що полягає у невикористанні земельної ділянки за цільовим призначенням (не висадження багаторічних насаджень), умови чого встановлені Договором оренди земельної ділянки від 02.06.2008 р., ст. 96 Земельного кодексу України та ст. 24 Закону України «Про оренду землі», що має наслідком отримання Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області орендної плати у меншому розмірі, ніж це передбачено п. 4.1, а також погіршення стану земельної ділянки, площею 50,0 га з кадастровим номером :01:003:0225, позивач вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та ТОВ УНІВЕРС -ВИН», зареєстрованого в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.06.2008р. №13, та зобовязання ТОВ УНІВЕРС -ВИН» повернути Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області земельну ділянку площею 50,0 га, з кадастровим номером :01:003:0225 у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому її було одержано в оренду.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р. земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень у строк до 01.01.2011р.

Трактуючи цей пункт Договору, відповідач вважає, що п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р. не передбачає жодних зобов`язань ТОВ УНІВЕРС -ВИН» щодо обов`язкового садіння багаторічних насаджень до 01.01.2011р., а лише надає можливість скористатись таким правом до певного періоду часу, до 01.01.2011р.

Відповідач також звернув увагу суду на те, що згідно п. 1.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р. цей Договір укладено на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008 р. № 523/ А-2008, яким вирішено: «Укласти з ТОВ «Універс-Вин» договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 50,0 га, в тому числі 50,0 га ріллі, яка знаходиться на землях резервного фонду на території Озернянської сільської ради за межами населеного пункту та надається строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень».

Таким чином, як зазначає відповідач, розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008р. № 523/А-2008, на підставі якого було укладено Договір оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р., не передбачало жодних зобов`язань ТОВ УНІВЕРС -ВИН» щодо обов`язкового садіння багаторічних насаджень до 01.01.2011р., такі умови загалі відсутні.

Виходячи з умов п.5.1 Договору, розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008р. № 523/А-2008, відповідач вважає, що він має використовувати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з правом садіння багаторічних насаджень, яке могло бути використане у строк до 01.01.2011р.

Також відповідач звернув увагу на те, що 06.10.2011р. ТОВ УНІВЕРС -ВИН» звернулось до Ізмаїльської районної державної адміністрації із клопотанням від 05.10.2011р. про продовждення граничного строку посадки винограду до червня 2013 року шляхом внесення змін в п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки від 02.06.2008р.

Розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р. вирішено: Надати дозвіл на внесення змін в договір оренди № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення, угіддя рілля, наданої ТОВ «Універс-Вин» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень на території Озернянської сільської ради згідно поданого клопотання; Внести зміни шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди реєстраційний номер № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки земельної ділянки загальною площею 50.0 га із земель сільськогосподарського призначення (за межами населеного пункту) на території Озернянської сільської ради щодо надання дозволу на продовження строку садіння багаторічних насаджень; Затвердити додаткову угоду до договору оренди реєстраційний номер № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки з ТОВ «Універс-Вин» на території Озернянської сільської ради, тобто викласти п. 5.1 вищезазначеного договору в наступній редакції: « 5.1 «Земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень та переоформлення складу угідь в строк до 01.06.2013р.»

Додатковою угодою до Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р., на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р., внесено зміни в п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р.: «Земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень та переоформлення складу угідь в строк до 01.06.2013р.»

Відповідач вважає, що розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р., на підставі якого було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р., не передбачає жодних зобов`язань ТОВ УНІВЕРС -ВИН» щодо обов`язкового садіння багаторічних насаджень до 01.06.2013р., такі умови взагалі відсутні.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015р. по справі № 916/3035/14 визнано недійсним п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та ТОВУНІВЕРС -ВИН» від 02.06.2008 р., зареєстрованого 02.06.2008р. за № 04.08.521.00213, в частині встановлення наступної умови щодо строку договору: "…при виконанні умов п. 5.1 цього договору 5 (п`ять) років - при невиконанні умов п 5.1 цього договору».

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. по справі № 916/3035/14 касаційну скаргу Ізмаїльської районної державної адміністрації залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015р. у справі № 916/3035/14 без змін.

Крім того, відповідач зазначив, що виходячи з відсутності у Орендаря обовязку з садіння багаторічних насаджень до 01.01.2011р., безпідставним є посилання у Акті обстеження стану та використання земельної ділянки від 10.04.2024р. на не виконання ТОВ УНІВЕРС -ВИН» вимог п 5.1. Договору.

Щодо посилання позивача на порушення умов Договору у вигляді у нецільового використання земельної ділянки, а саме: її невикористання, що призводить до погіршення її стану, та є порушенням п.п. 5.1, 5.2 та 10.2 Договору оренди від 02.06.2008р., на підтвердження чого позивачем був наданий Акт обстеження стану та використання земельної ділянки від 10.04.2024р., відповідач зазначає, що п.ґ ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Водночас, земельне законодавство не передбачає, що докази використання земельної ділянки за не цільовим призначенням можна отримати виключно під час виконання своїх повноважень посадовими особами органів Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, зокрема державними інспекторами, чи Держгеокадастру, а відтак, встановлення факту нецільового використання земельної ділянки можливе не лише на підставі актів перевірок контролюючого органу, обов`язкових для виконання вказівок (приписів) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про таку охорону, протоколів і постанов про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про таку охорону, а факт нецільового використання земельної ділянки можуть підтверджувати й інші докази. (правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022р. у справі №477/2330/18).

Посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.11.2022р. у справі № 918/119/21, від 29.09.2021р. у справі № 911/2259/19, від 04.04.2019р. у справі № 922/324/17, від 25.03.2020 р. у справі № 715/214/17-ц, від 14.07.2020р. у справі № 916/1998/19, від 12.08.2021р. у справі № 904/2166/20 (904/5835/20), від 07.02.2023р. у справі № 922/672/21, від 17.07.2023р. у справі №640/9431/19, відповідач зазначає, що поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування. Отже, за змістом приписів статті 141 Земельного кодексу України невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею.

На думку відповідача, будь-яких доказів використання земельної ділянки ТОВ УНІВЕРС -ВИН» саме не за цільовим призначенням позивачем не надано, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 141, 143 Земельного кодексу України щодо примусового припинення в судовому порядку права користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідач зазначив, що ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил.

Також, ст. 25 Закону України «Про оренду землі», зокрема, передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Відповідач вважає, що у даній справі позивач жодним чином не обґрунтовує в чому саме полягає порушення з боку ТОВ УНІВЕРС -ВИН» в частині виконання обов`язків, передбачених ст. 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, адже матеріали справи не містять встановлених фактичних обставин щодо порушення відповідачем цільового призначення земельної ділянки, тобто вчинення дій, які би свідчили про використання земельної ділянки за іншим цільовим призначенням.

ТОВ УНІВЕРС -ВИН» також звернуло увагу суду на те, що Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області отримує орендну плату у розмірі, передбаченому п. 4.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., у ТОВ УНІВЕРС -ВИН» відсутня заборгованість з орендної плати за землю за цим Договром.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008 р. № 523/ А-2008, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої ТОВ УНІВЕРС -ВИН» в довгострокову оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень на території Озернянської сільської ради, вирішено укласти з ТОВ УНІВЕРС -ВИН» договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 50,0 га, в тому числі 50,0 га ріллі, яка знаходиться на землях резервного фонду на території Озернянської сільської ради за межами населеного пункту та надається строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень, з орендною платою в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до садіння багаторічних насаджень, та в розмірі 0,55% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки після садіння багаторічних насаджень. Затвердити договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 50,0 га, яка знаходиться на землях резервного фонду на території Озернянської сільської ради за межами населеного пункту та надається строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень.

02 червня 2008 р. між Ізмаїльською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ТОВ УНІВЕРС -ВИН» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець, на підставі розпорядження Ізмаїльської РДА від 02.06.2008 р. № 523/А-2008, надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на землях державної власності Озернянської сільської ради.

Пунктом 2.1 Договору оренди землі від 02.06.2008 р. визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 50,0 га, у тому числі ріллі 50,0 га.

Договір зареєстровано в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.06.2008р. за №13.

Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02.06.2008р. земельну ділянку із земель державної власності ( землі резервоного фонду),площею 50 га, передано в оренду ТОВ УНІВЕРС -ВИН» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них

нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.а) ст.17 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі

земельних відносин належить, розпорядження землями державної власності в межах,

визначених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.22 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей.

За п.а), ч.2 п.б) ч.3 цієї статті до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), які передаються у власність та надаються у користування сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За приписами ст.93 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням

і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

При цьому, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється ( ч.ч.2,3 ст.125 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору).

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону ( ч.2 ст.126 Земельного кодексу України ( в редакції станом на дату укладення Договору).

Згідно ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» ( в редакції станом на 02.06.2008р.) виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За ст.6 зазначеного Закону на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

За приписами ч.2 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» ( в редакції станом на 02.06.2008р.) до повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля відноситься розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

За приписами ст.1 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції станом на 02.06.2008р.) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції станом на 02.06.2008р.) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції станом на 02.06.2008р.) орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Таким чином, Ізмаїльська районна державна адміністрація, укладаючи Договір оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до вимог чинного на той час законодавства.

Згідно п.3.1 Договору його укладено строком на 49 років при виконанні умов п. 5.1 цього договору; на 5 років при невиконанні умов п. 5.1 цього договору.

Разом з цим, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 р. по справі № 916/3035/14 визнано недійсним п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008 р., зареєстрованого 02.06.2008 р. за № 13, в частині встановлення наступної умови щодо строку договору: "…при виконанні умов п. 5.1 цього договору 5 (п`ять) років - при невиконанні умов п 5.1 цього договору». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 р. № 720-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області» та додатку до нього до складу Криничненської територіальної громади Болградського району Одеської області увійшли Криничненська, Озерненська (у складі с. Новоозерне, Ізмаїльський район) територіальні громади.

14 січня 2021 р. на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 22-ОТГ земельна ділянка, площею 50,0 га з кадастровим номером :01:003:0225, була передана Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області в комунальну власність.

Таким чином, Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області набула прав та обовязків Орендодавця за Договором оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки від 02.06.2008р.

Звертаючись з позовом про розірвання Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та ТОВ УНІВЕРС -ВИН», зареєстрованого в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.06.2008р. №13, та зобовязання ТОВ УНІВЕРС -ВИН» повернути Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області земельну ділянку площею 50,0 га, з кадастровим номером :01:003:0225 у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому її було одержано в оренду, як підставу для розірвання Договору у звязку із порушенням істотних умов цього Договору, позивач послався на порушення Орендарем - ТОВ УНІВЕРС -ВИН», п.п. 5.1, 5.2 та 10.2 даного Договору, що полягає у невикористанні земельної ділянки за цільовим призначенням (не висадження багаторічних насаджень), ст. 96 Земельного кодексу України та ст. 24 Закону України «Про оренду землі», що має наслідком отримання Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області орендної плати у меншому розмірі, ніж це передбачено п. 4.1, а також погіршення стану земельної ділянки, площею 50,0 га з кадастровим номером :01:003:0225.

Пунктом 5.1 Договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень у строк до 01.01.2011 р.

За матеріалами справи, 06 жовтня 2011р. ТОВ УНІВЕРС -ВИН» звернулось до Ізмаїльської районної державної адміністрації із клопотанням від 05.10.2011р. про продовждення граничного строку посадки винограду до червня 2013 року шляхом внесення змін в п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки від 02.06.2008р.

Розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р. вирішено: Надати дозвіл на внесення змін в договір оренди № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення, угіддя рілля, наданої ТОВ «Універс-Вин» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень на території Озернянської сільської ради згідно поданого клопотання; Внести зміни шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди реєстраційний номер № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки земельної ділянки загальною площею 50.0 га із земель сільськогосподарського призначення (за межами населеного пункту) на території Озернянської сільської ради щодо надання дозволу на продовження строку садіння багаторічних насаджень; Затвердити додаткову угоду до договору оренди реєстраційний номер № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. земельної ділянки з ТОВ «Універс-Вин» на території Озернянської сільської ради, тобто викласти п. 5.1 вищезазначеного договору в наступній редакції: « 5.1 «Земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень та переоформлення складу угідь в строк до 01.06.2013р.»

Додатковою угодою (без дати) до Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р., на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р., внесено зміни в п. 5.1 Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р. та викладено його у наступній редакції: «Земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень та переоформлення складу угідь в строк до 01.06.2013р.»

При цьому, відповідачем до матеріалів справи не було надано та сама додаткова угода не містить інформації щодо її державної режстрації.

Таким чином, виходячи з умов Договору (п.15.1 ) та чинного на той час законодавства, суд дійшов висновку про те, що додаткова угода (без номеру та дати) до Договору оренди земельної ділянки оренди земельної ділянки № 04.08.521.00213 від 02.06.2008р., укладена на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р., не набрала чинності, тому не може бути врахована судом.

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)).

Як передбачено ч.1 ст.637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно дост.213 Цивільного кодексу України. У частинах третій та четвертій ст.213 Цивільного кодексу України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст.213 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 18.04. 2018 р. у справі № 753/11000/14-ц,від 05.12.2022 р. в справі № 753/8945/19, від 01.08.2024р. у справі №622/33/22).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при застосуванні умов договору при вирішенні спору суд здійснює тлумачення змісту договору, навіть за відсутності позовної вимоги про тлумачення змісту договору.

Судом встановлено, що згідно п.5.1 Договору оренди від 02.06.2008р., в редакції додаткової угоди, земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень за умовою обов`язкового садіння багаторічних насаджень в строк до 01.01.2011р.

Аналізуючи зміст розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008 р. № 523/ А-2008, на підставі якого було укладено Договір оренди землі від 02.06.2008р., розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації №940/А-2011 від 24.10.2011р., вбачається, що земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 50,0 га, в тому числі 50,0 га ріллі, яка знаходиться на землях резервного фонду на території Озернянської сільської ради за межами населеного пункту, надавалася ТОВ УНІВЕРС -ВИН» в довгострокову оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень. Інших умов цілового використання земельної ділянки передбачено не було.

Крім того, як вже зазначалося вище, Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02.06.2008р. земельну ділянку із земель державної власності ( землі резервного фонду),площею 50 га, передано в оренду ТОВ УНІВЕРС -ВИН» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №753/11000/14-ц від 18 квітня 2018 року застосував принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав).

Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, має нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки у випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча й були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

При тлумаченні договору Верховний Суд виходив з того, що тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 Цивільного кодексу України. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін ; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02.06.2008 р. № 523/ А-2008, Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02.06.2008р., суд дійшов висновку про те, що зазначена земельна ділянка надавалася ТОВ УНІВЕРС -ВИН» в довгострокову оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень, яке могло бути використане у строк до 01.01.2011р.

Отже, садіння багаторічних насаджень не було обовязком для Орендаря, у звязку із чим відсутні підстави вважати, що ТОВ УНІВЕРС -ВИН» порушило умови п.5.1 Договору оренди.

За умовами п.5.2 Договору земельна ділянка повинна використовуватися з дотриманням екологічної безпеки землекористування та збереженням родючості грунтів, з додержанням державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до п.10.2 Договору Орендар зобовязаний, зокрема, використовувати земельну ділянку згідно з цільовим призначенням.

На підтвердження порушення відповідачем п.5.2 та п.10.2 Договору позивач послався на Акт обстеження стану та використання земельної ділянки, складений 10.04.2024 р. комісією Криничненської сільської ради з обстеження земель комунальної власності, які передані в оренду юридичним особам або фізичним особам-підприємцям, яка була створена розпорядженням Криничненського сільського голови № 15 від 27.03.2024р.

Згідно Акту, в ході обстеження комісією було встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0225, площею 50 га, що була передана в оренду ТОВ УНІВЕРС -ВИН», взагалі не використовується, заросла бур`яном та чагарниками, зарослі сухого буряну складають кілька шарів, багаторічні насадження не висаджені, вимоги п. 5.1 договору не виконуються.

Обгрунтовуючи позовні вимоги Криничненська сільська рада як на підставу розірвання Договору оренди послалася на нецільове використання відповідачем земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0225, площею 50 га, а саме на її невикористання.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Згідно ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил.

При цьому, п. ґ ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Отже, за змістом приписів ст. 141 Земельного кодексу України невикористання земельної ділянки не є самостійною підставою припинення права користування нею.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, наведених у постановах від 02.11.2022р. у справі № 918/119/21, від 29.09.2021р. у справі № 911/2259/19, від 25.03.2020 р. у справі № 715/214/17-ц, від 14.07.2020р. у справі № 916/1998/19, від 12.08.2021р. у справі № 904/2166/20, від 07.02.2023р. у справі № 922/672/21, від 17.07.2023 р. у справі №640/9431/19, поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.

Як вже зазначалося вище, земельна ділянка, що є обєктом оренди за Договором оренди від 02.06.2008р., є земельною ділянком сільськогосподарського призначення та передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з правом садіння багаторічних насаджень.

Таким чином, будь-яких доказів використання земельної ділянки ТОВ УНІВЕРС -ВИН» саме не за цільовим призначенням позивачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, суд звертає увагу на наявність у матеріалах справи договору №4/1 на виконання сільськогосподарських робіт від 26.12.2024р., укладений між ТОВ УНІВЕРС -ВИН» (замовник) та ПП «Кубанське» (виконавець), відповідно до п.2.1 якого Виконавець зобовязався власними силами (технікою разом з персоналом Виконавця0 своєчасно і якісно виконати роботи на полях Замовника, а Замовник зобовязується своєчасно прийняти роботи за якістю та обємами та здійснити оплату виконаних робіт у відповідності до умов Договору.

Роботами за цим договором є технологічні польові роботи технікою виконавця на полях замовника, які розташовані на земельній ділянці на території Криничненської ОТГ, згідно реєстраційного кадастрового номеру :01:003:0225, площею 50 га. Поля замовника- земельні ділянки, якими на законних умовах згідно договору оренди земельної ділянки №14.08.521.00213 від 02.06.2008р. користується замовник, а також погоджені стронами місця тимчасовго зберігання /перебування техніки виконавця під час виконання умов цього договору.

Таким чином, станом на даний час відсутні підстави вважати, що ТОВ УНІВЕРС -ВИН» не використовує земельну ділянку.

Щодо посилання позивача на недоотримання орендної плати у звязку із невисадженням відповідачем багаторічних насаджень на орендованій земельній ділянці, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п.4.1 Договору оренди земельної ділянки орендна плата на земельну ділянку вноситься Орендарем у грошовому вигляді у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до садіння багаторічних насаджень і 0,55 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки після садіння багаторічних насаджень.

Отже, за умовами Договору, у випадку садіння багаторічних насаджень, розмір орендної плати взагалі змешиться, а не збільшиться.

Крім того, сторони не позбавлені можливості внести зміди до умов Договору у частині розміру орендної плати виходячи з умов самого Договору, чинного законодавства України.

За приписами ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст.32 закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Отже, підставою для розірвання договору, у тому числі договору оренди земельної ділянки, має бути істотне порушення стороною такого договору.

У даному випадку, судом не встановлено обставин порушення ТОВ «УНІВЕРС-ВИН» умов п.п.5.1,5.2 та 10.2 Договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008 р., у звязку із чим відсутні підстави для задоволення позову Криничненської сільської ради.

Згідно ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74 цього Кодексу).

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю УНІВЕРС-ВИН» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.06.2008р., укладеного між Ізмаїльською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю УНІВЕРС -ВИН», зареєстрованого в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.06.2008р. №13; зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю УНІВЕРС -ВИН» повернути Криничненській сільській раді Болградського району Одеської області земельну ділянку площею 50,0 га, з кадастровим номером :01:003:0225 у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому її було одержано в оренду відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 07 квітня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога