ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/345/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Шпак І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Трофимчук С.М.,

від відповідача: Писанюк Є.І., Писанюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" про стягнення 137018,21 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" (надалі - ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"", Позивач) використовуючи підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" (надалі - ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ", Відповідач) 137018,21 грн заборгованості, з яких 117527,11 грн пені, 11197,71 грн 3% річних та 8293,39 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе за укладеним 22.12.2022 договором № 1319-ПСО-23 постачання природного газу зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості спожитого впродовж грудня 2022 року - квітня 2023 року природного газу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 31.01.2025 позовній заяві ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/345/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 5.02.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/345/25, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 4 березня 2025 року.

4 березня 2025 року ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" реалізовано право на представлення відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати при ухваленні рішення у справі, посилається на те, що в наслідок повномасштабної війні, зміни більшості співвласниками фактичного місце проживання, в т.ч. країни, відсутності як зв`язку із ними, так і сплати останнім внесків на утримання дома, ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" не мало об`єктивної можливості здійснити своєчасну оплату вартості спожитого природного газу; те, що Позивач займає монопольне становище, котрий не бажає змінювати умови договору. Зазначає про своєчасну оплату вартості спожитого природного газу станом на 20 вересня 2023 року.

Додатково посилається на приписи пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України як на одну із підстав відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 4.03.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 3 квітня 2025 року.

11 березня 2025 року ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" представлено відповідь на відзив, в якій посилається на погоджені умовами укладеного договору чіткі строки оплати вартості спожитого природного газу, котрі порушено Відповідачем, при цьому остаточно оплати здійснена лише 20.09.2024; те, що приписи пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України регулюють правовідносини у кредитній сфері, та не підлягають застосування до правовідносин постачання природного газу за укладеним договором.

26 березня 2025 року ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" представлено заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено право участі представника ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду після звернення із відповідним клопотанням.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 3.04.2025:

Відмовлено у задоволені усного клопотання представника ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" про залишення відзиві без розгляду (вирішення справи за наявними матеріалами) у зв`язку із відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у Відповідача, оскільки приписи частини 10 статті 165 ГПК України передбачають виключно право суду, а не обов`язок, у той же час, розгляд спору в суді здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності;

Задоволено усне клопотання представника ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" про залишення без розгляду заперечення ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" та на підставі частини 4 статті 13, статей 118,167 ГПК України залишено без розгляду представлені Відповідачем заперечення, оскільки ухвалою про відкриття провадження у справі встановлено строк для подачі заперечень впродовж 7 днів з дня отримання відповіді на відзив, яку надіслано до електронного кабінету представника ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" 11.03.2025, у той же час, заперечення представлено 26.03.2025 без клопотання про поновлення строку на його подачу.

В процесі розгляду справи представник ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" натомість заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

3 квітня 2025 року в судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

22 грудня 2022 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" (Постачальник) та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" (Споживач) укладено договір № 1319-ПСО-23 постачання природного газу, умовами пункту 1.1 якого передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1) пункту 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2).

Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 110,00 тис.куб.метрів (сто десять куб.метрів), в тому числі по місяцях (далі також - розрахункові періоди) (тис.куб.м.): грудень 30, січень 31, лютий 26, березень 23 (пункт 2.1).

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в п.2.1 цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору (пункт 2.2).

Підписанням цього Договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника (Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 2.3).

Перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися шляхом підписання Сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, з урахуванням умов пп. 2.2.2 та 2.2.3, Договору. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів (пункт 2.4).

Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (пункт 3.1).

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.5).

Ціна на природний газ. який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7420,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1.10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн (пункт 4.1.1).

Загальна фактична вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (пункт 4.3).

Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку: 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період (пункт 5.1).

Відповідно до умов пункту 5.2 для цілей виконання пункту 5.1 цього Договору Споживач зобов`язується у строк до початку дії цього Договору в частині зобов`язань Постачальника щодо передачі природного газу (п. 2.1 та 13.1 Договору) укласти договори або додаткові угоди до договорів банківського рахунку щодо здійснення договірного списання (Договір про Договірне списання) з рахунків Споживача, на який надходять кошти в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ.

Під час підписання Договору про Договірне списання сторони зобов`язані використовувати накладення електронного підпису та печатки (за наявності) відповідно до вимог законодавства про електронний документообіг та електронні довірчі послуги, сервіси для обміну електронними документами, при цьому електронні копії документів та електронне листування прирівнюється до оригіналів документів (повідомлень).

Договір про Договірне списання укладається між Споживачем, Постачальником та банком, в якому обслуговується відповідний рахунок Споживача. Споживач також зобов`язується не відкривати інших рахунків в будь-яких банківських установах для отримання коштів в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ. та не здійснювати розрахунки за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, із застосуванням будь-яких інших рахунків, ніж рахунок, відносно якого укладений Договір про Договірне списання.

Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника (пункт 5.3).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором (пункт 5.4).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором (пункт 7.1).

У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 7.2).

Відповідно до пункту 13.1 даний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності), а в частині зобов`язань Постачальника щодо передачі природного газу відповідно до п. 2.1. Договору - після настання відкладальних обставин згідно зі ст. 212 Цивільного кодексу України, а саме: укладання Споживачем договорів/додаткових угод (додаткових договорів) про договірне списання з?

поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використовується поставлений природний газ, строком дії до повного виконання зобов`язань Споживача за всіма договорами, укладеними з Постачальником, або повного погашення заборгованості за такими договорами, та виконання п.5.2 цього Договору.

У разі настання відкладальних обставин, передбачених абзацом першим цього пункту, постачання природного газу Споживачу здійснюється з 1 числа місяця, в якому ці відкладальні обставини настали.

Договір діє до « 31» березня 2023 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

22 грудня 2022 року Договір підписано представниками сторін шляхом накладення електронного підпису.

18 квітня 2023 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" (Постачальник) та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" (Споживач) укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою: доповнено Договір підпунктом 2.1.1 - Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2023 року, в кількості 18,00 тис.куб.метрів (вісімнадцять куб.метрів).

В другому абзаці підпункту 2.2.2. пункту 2.2. Розділу 2 «Кількість та фізико- хімічні показники природного газу» Договору замінено слова та цифри « 31 березня 2023» на слова та цифри « 30 квітня 2023».

В третьому абзаці пункту 13.1. Розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» Договору замінити слова та цифри « 31» березня 2023» на слова та цифри « 30» квітня 2023».

Між АТ «ОЩАДБАНК» (Банк), ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" (Клієнт) та ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" (Сторона 3) укладено договір про договірне списання № 2ПСО (Договір про договірне списання), пункт 2 якого передбачає, що Банк та Клієнт домовилися до повного виконання грошових зобов`язань Клієнта в частині розрахунків за переданий природний газ, що виникли на підставі укладеного відповідно до Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 №812 між Клієнтом та Стороною 3 Договору постачання природного газу №1319-ПСО-23 від 22.12.2022, з урахуванням усіх додаткових договорів, угод, додатків, змін та доповнень, що будуть укладені до нього (Договір постачання) реалізовувати свої права та обов`язки за Договором(-ами) РКО з урахуванням погоджених умов.

Клієнт доручає Банку та надає йому право здійснювати договірне списання коштів (шляхом підписання цього Договору надає свою згоду зі здійсненням кожного з дебетових переказів, які будуть ініційовані відповідно до цього Договору, і з дня підписання цього Договору кожен з таких дебетових переказів є акцептованим Клієнтом) з рахунку (-ів) Клієнта, на який(і) надходять грошові кошти в оплату за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, послуги (товари), для надання (передачі) яких використано поставлений природний газ, а саме: № НОМЕР_1 (Рахунок) на поточний рахунок Сторони 3 № НОМЕР_2 , відкритий АТ "Ощадбанк" у м. Києві (Рахунок Сторони 3) або інший поточний рахунок Сторони 3, реквізити якого будуть зазначені нею у повідомленні, передбаченому пп. 2.1.2. цього Договору, для проведення розрахунків Клієнта із Стороною 3 за Договором постачання (пункт 2.1).

Сторона 3 є отримувачем коштів при здійсненні договірного списання коштів (дебетових переказах) (пункт 2.1.1).

Якщо Стороною 3 буде виявлено, що повне виконання Клієнтом порушених грошових зобов`язань за Договором постачання, щодо яких Банком відповідно до Повідомлення здійснюється договірне списання коштів (дебетові перекази), вже відбулось у зв`язку з надходженням інших коштів, ніж ті, що переказуються Стороні 3 у передбаченому цим Договором порядку, Сторона 3 направляє повідомлення щодо призупинення договірного списання (дебетових переказів). Оформлення Стороною 3, порядок направлення передбаченого цим підпунктом Договору повідомлення визначаються з дотриманням п.4, пп. 2.1.3 цього Договору (пункт 2.1.5).

Цим пунктом Договору Клієнт зобов`язується без письмової згоди Сторони 3 не надавати жодних прав на договірне списання коштів чи інших прав щодо Рахунку Клієнта третім особам до повного виконання грошових зобов`язань перед Стороною 3 за Договором постачання (пункт 2.1.9).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін (за наявності) та діє протягом строку дії Договору(-ів) РКО (пункт 12).

При підписанні цього Договору та передбачених ним Повідомлень, листів, які оформляються у вигляді Електронних документів, Сторони зобов`язані використовувати накладення Кваліфікованого електронного підпису уповноваженого представника відповідної Сторони та кваліфіковані електроні печатки (за наявності таких печаток) (пункт 13).

Договір про договірне списання підписано його сторонами 30.12.2022 шляхом накладення електронного підпису згідно із представленим протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

31 грудня 2022 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем без заперечень та/або зауважень акт приймання-передачі природного газу впродовж грудня 2022 року загальним обсягом 18,463 тис.куб.м та сукупною вартістю 140021,30 грн з ПДВ.

31 січня 2023 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем без заперечень та/або зауважень акт приймання-передачі природного газу впродовж січня 2023 року загальним обсягом 17,44 тис.куб.м та сукупною вартістю 132263,00 грн з ПДВ.

28 лютого 2023 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем без заперечень та/або зауважень акт приймання-передачі природного газу впродовж лютий 2023 року загальним обсягом 19,313 тис.куб.м та сукупною вартістю 146467,61 грн з ПДВ.

31 березня 2023 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем без заперечень та/або зауважень акт приймання-передачі природного газу впродовж березня 2023 року загальним обсягом 14,281 тис.куб.м та сукупною вартістю 108305,50 грн з ПДВ.

30 квітня 2023 року між ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником та ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем без заперечень та/або зауважень акт приймання-передачі природного газу впродовж квітня 2023 року загальним обсягом 5,516 тис.куб.м та сукупною вартістю 41832,72 грн з ПДВ.

Відповідно до представлених ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" розрахунків від ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" продовж травня 2023 - вересня 2024 надійшли наступні оплати вартості спожитого ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" природного газу: 01.05.2023 - 28783,93; 03.05.2023 - 2903,00; 05.05.2023 - 6127,45; 08.05.2023 - 4036,86; 09.05.2023 - 1370,00; 10.05.2023 - 1500,00; 15.05.2023 - 1794,50; 17.05.2023 - 1612,80; 18.05.2023 - 1000,00; 22.05.2023 - 3705,81; 25.05.2023 - 8493,18; 26.05.2023 - 7633,07; 29.05.2023 - 4577,56; 31.05.2023 - 1246,22; 01.06.2023 - 2023,35; 05.06.2023 - 1325,88; 07.06.2023 - 4238,24; 09.06.2023 - 1500,00; 12.06.2023 - 3000,00; 19.06.2023 - 1466,77; 20.06.2023 - 2655,00; 21.06.2023 - 1379,02; 22.06.2023 - 6252,52; 23.06.2023 - 1336,50; 26.06.2023 - 7412,78; 27.06.2023 - 2076,90; 28.06.2023 - 3137,79; 30.06.2023 - 1443,50; 03.07.2023 - 2568,00; 05.07.2023 - 579,37; 07.07.2023 - 987,42; 10.07.2023 - 1924,63; 11.07.2023 - 15835,00; 14.07.2023 - 1072,65; 17.07.2023 - 3021,60; 17.07.2023 - 1373,63; 20.07.2023 - 900,00; 24.07.2023 - 6028,55; 25.07.2023 - 2366,94; 26.07.2023 - 4158,70; 27.07.2023 - 834,97; 28.07.2023 - 1938,48; 01.08.2023 - 340,00; 09.08.2023 - 339,28; 17.08.2023 - 955,26; 22.08.2023 - 1925,81; 23.08.2023 - 3004,40; 24.08.2023 - 7371,35; 25.08.2023 - 1474,01; 28.08.2023 - 17833,95; 30.08.2023 - 900,00; 04.09.2023 - 747,21; 07.09.2023 - 1964,10; 11.09.2023 - 6148,84; 15.09.2023 - 825,14; 18.09.2023 - 1016,66; 20.09.2023 - 1509,16; 21.09.2023 - 1301,18; 22.09.2023 - 3253,26; 25.09.2023 - 8800,00; 26.09.2023 - 1585,78; 27.09.2023 - 5034,12; 28.09.2023 - 5551,16; 29.09.2023 - 896,00; 02.10.2023 - 442,98; 04.10.2023 - 800,00; 05.10.2023 - 901,18; 16.10.2023 - 3312,17; 19.10.2023 - 4953,73; 20.10.2023 - 2956,50; 23.10.2023 - 5342,75; 24.10.2023 - 950,66; 26.10.2023 - 1322,46; 01.11.2023 - 1179,26; 02.11.2023 - 2449,29; 03.11.2023 - 3676,79; 06.11.2023 - 2520,00; 15.11.2023 - 1486,50; 17.11.2023 - 4266,02; 20.11.2023 - 1332,87; 23.11.2023 - 1509,16; 24.11.2023 - 2482,74; 24.11.2023 - 348,60; 27.11.2023 - 6271,75; 28.11.2023 - 4295,18; 29.11.2023 - 890,00; 30.11.2023 - 1000,00; 01.12.2023 - 282,18; 04.12.2023 - 11,64; 06.12.2023 - 860,29; 18.12.2023 - 1607,46; 19.12.2023 - 799,29; 21.12.2023 - 3753,62; 25.12.2023 - 4791,86; 26.12.2023 - 4851,77; 28.12.2023 - 7098,00; 29.12.2023 - 6993,37; 01.01.2024 - 685,00; 04.01.2024 - 8676,01; 09.01.2024 - 2000,00; 10.01.2024 - 1273,00; 15.01.2024 - 2000,00; 18.01.2024 - 900,00; 22.01.2024 - 1374,47; 24.01.2024 - 10032,59; 25.01.2024 - 2000,00; 29.01.2024 - 8016,61; 30.01.2024 - 7039,35; 31.01.2024 - 2200,00; 01.02.2024 - 15455,18; 05.02.2024 - 1877,23; 07.02.2024 - 3623,27; 26.02.2024 - 4310,45; 27.02.2024 - 9182,05; 28.02.2024 - 4396,65; 29.02.2024 - 4402,20; 01.03.2024 - 2724,00; 06.03.2024 - 7541,64; 08.03.2024 - 2902,90; 08.03.2024 - 519,81; 13.03.2024 - 1580,00; 18.03.2024 - 2069,80; 20.03.2024 - 2963,91; 22.03.2024 - 6632,50; 26.03.2024 - 799,29; 27.03.2024 - 1612,10; 29.03.2024 - 3765,00; 01.04.2024 - 85,00; 02.04.2024 - 1367,54; 10.04.2024 - 2500,00; 12.04.2024 - 500,00; 22.04.2024 - 3174,60; 23.04.2024 - 6138,74; 25.04.2024 - 2636,19; 26.04.2024 - 17238,12; 29.04.2024 - 3388,90; 30.04.2024 - 9001,50; 01.05.2024 - 1606,43; 07.05.2024 - 1500,00; 09.05.2024 - 2591,00; 14.05.2024 - 2000,00; 15.05.2024 - 1535,84; 17.05.2024 - 5035,04; 20.05.2024 - 2714,69; 21.05.2024 - 2024,09; 27.05.2024 - 7215,58; 31.05.2024 - 702,96; 14.06.2024 - 1850,00; 17.06.2024 - 416,00; 20.06.2024 - 1648,56; 21.06.2024 - 2959,80; 25.06.2024 - 2155,26; 27.06.2024 - 1664,90; 01.07.2024 - 3117,24; 02.07.2024 - 1252,36; 04.07.2024 - 342,75; 04.07.2024 - 557,46; 12.07.2024 - 799,29; 15.07.2024 - 1770,40; 22.07.2024 - 4184,27; 23.07.2024 - 1890,18; 24.07.2024 - 3873,68; 25.07.2024 - 4092,00; 26.07.2024 - 1000,00; 29.07.2024 - 1220,83; 01.08.2024 - 3099,96; 15.08.2024 - 763,07; 16.08.2024 - 799,29; 22.08.2024 - 1989,00; 23.08.2024 - 500,00; 26.08.2024 - 4243,90; 28.08.2024 - 1760,84; 30.08.2024 - 1095,03; 02.09.2024 - 905,92; 05.09.2024 - 3939,77; 06.09.2024 - 2432,81; 20.09.2024 - 915,02.

Аналогічні банківські операції із перерахування кошів відображено у представлених виписках по банківському рахунку ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"", відповідно до яких кожна із операцій по перерахуванню коштів містить призначення платежу «Договірне списання за придб. природн. газ зг. Дог. постач.пр. газу №1319-ПСО-23 від 22.12.2022р.).

Відповідно до представлених розрахунків ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" розмір заборгованості ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" складається з 117527,11 грн пені, 11197,71 грн 3% річних та 8293,39 грн інфляційних нарахувань, нарахованих у зв`язку несвоєчасною оплатою вартості спожитого природного газу.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ж із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частинами 1 та 2 статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В свою чергу частини 1-3 статті 692 ЦК України передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини 1-3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є укладений 22.12.2022 року Договір № 1319-ПСО-23 постачання природного газу.

При цьому ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" як Постачальником доведено виконання належим чином взятих на себе за укладеним Договором зобов`язань та постачання Відповідачу протягом спірного періоду (грудня 2022 року - квітня 2023 року) природного газу загальною вартістю 568890,13, що підтверджується дослідженими в описовій частинні рішення підписаними між сторонами без заперечень та/або зауважень актами приймання-передачі.

В свою чергу, ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" як Споживачем в порушення приписів статей 525,526,610,629,692,712,714 ЦК України, статей 193,265 ГК України та умов Договору вартість отриманого природного газу своєчасно не сплачено, не дивлячись приписи частини 1 статті 530, частини 1 статті 692, частини 1 статті 712, частини 1 статті 714 ЦК України та погоджені пунктом 5.1 Договору умови.

У зв`язку із порушенням ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" умов Договору в частині своєчасної оплати вартості спожитого природного газу ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" просить стягнути 117527,11 грн пені, 11197,71 грн 3% річних та 8293,39 грн інфляційних нарахувань.

Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частинами 1 та 2 статті 614 ЦК вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень абзацу 1 частини 1 статті 617 ЦК та статті 218 ГК підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Приписами статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Умовами пункту 7.2 укладеного між сторонами Договору передбачено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Як визначено у частині 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з цим частина 2 статті 625 ЦК визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

У постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 913/869/14 вказано: "Разом із тим ст.617 ЦК встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ст.625 ЦК, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК). Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст.625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за Договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".

Нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені частиною 2 статті 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 ЦК та статтею 217 ГК.

Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК та статтею 218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Ознайомившись із представленим ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" розрахунком пені, 3% річних та інфляційних нарахувань із зазначеними періодами нарахування по кожному із прострочених зобов`язань, судом встановлено, що останні виконано у відповідності до методології та приписів чинного законодавства України. Відтак, вважає наявним у ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" права на звернення із вимогами про стягнення з ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" 117527,11 грн пені, 11197,71 грн 3% річних та 8293,39 грн інфляційних нарахувань.

Однак, на переконання господарського суду, стягнення 117527,11 грн пені унеможливлюється наступним.

Частиною 1 статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частиною 4 статті 231 зазначеного Кодексу розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Водночас за змістом частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статті 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частина 2 статті 216 ГК України передбачає, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Поряд з цим, відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Так, за наслідками розгляду справи № 911/2269/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 виклала, зокрема, такі висновки:

" …. - розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків;

- отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання;

- у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;

- категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;

- чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер;

- а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;

- поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду…. ".

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Відтак, приймаючи до уваги те, що матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності ТОВ "ГК „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"", та/або доказів настання негативних наслідків та понесення останнім збитків саме в результаті порушення ОСББ "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" умов Договору, те, що вартість спожитого природного газу сплачена в повному обсязі, а також ту обставину, що Відповідач є неприбутковою організацією, створеною мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами та оплата таких комунальних платежів здійснюється за рахунок мешканців, з метою дотримання принципів справедливість, добросовісність та розумності господарський суд, реалізуючи дискреційні повноваження, зменшує належну до стягнення суму пені до 10000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 "Віктор Назаренко проти України" (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, без урахування зменшення розміру неустойки.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" про стягнення 137018,21 грн заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АЕРОПОРТІВСЬКИЙ" (65036, м. Одеса, вул. Старицького, буд. 20/7, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ „НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ"" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, Код ) 10000/десять тисяч/грн 00 коп. пені, 11197/одинадцять тисяч сто дев`яносто сім/грн 71 коп. 3% річних, 8293/вісім тисяч двісті дев`яносто три/грн 39 коп. інфляційних нарахувань та 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повне рішення складено 08 квітня 2025 р.

Суддя С.Ф. Гут