Справа № 909/459/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А., розглянувши матеріали позовної заяви № 3011/25 від 08.04.2025

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вигода", вул. Д.Галицького, буд. 46,смт. Вигода, Калуський район, Івано-Франківська область,77552

до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленнерго" вул. Індустріальна, буд. 34, м. Івано-Франківськ,76014

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецодяг", м.Долина, вул. Обліски,117

про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору та відновлення енергопостачання

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вигода" (позивач) до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго" (відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленнерго" (відповідач-2) про визнання недійсним правочину, щодо одностороннього розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №230630 від 21.08.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода» та АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» та договору № 23023-с від 21.08.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода», АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецодяг» та зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго» відновити електропостачання до об`єкту, що знаходиться за адресою: вул.Д.Галицького, 46, смт. Вигода, Калуський (Долинський) район, Івано-Франківська обл.

Крім того, позивач просить витребувати договір про спільну діяльність № 23023-С від 21.08.2019 року у АТ «Прикарпаттяобленерго»

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

У позовній заяві ТОВ "Вигода" просить суд визнати недійсним правочин, щодо одностороннього розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №230630 від 21.08.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода» та АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна», та договору № 23023-С від 21.08.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода», АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецодяг» та зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго» відновити електропостачання до об`єкту, що знаходиться за адресою: вул. Д. Галицького, 46, смт. Вигода, Калуський (Долинський) район, Івано-Франківська обл.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що зміст одностороннього правочину АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна», оформлений письмовим повідомленням від 29.05.2023 про одностороннє розірвання договору суперечить порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу, а саме зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Положеннями статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Встановлюючи вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ГПК України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 174 ГПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху у разі, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями частини 1, частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем у позовній заяві заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру:

- визнати недійсним правочин, щодо одностороннього розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №230630 від 21.08.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода» та АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» та договору № 23023-С від 21.08.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вигода», АТ «Прикарпаттяобленерго» «Західна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецодяг»

- зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго» відновити електропостачання до об`єкту, що знаходиться за адресою: вул. Д. Галицького, 46, смт. Вигода, Калуський (Долинський) район, Івано-Франківська обл.

Отже, враховуючи положення норм Закону України "Про судовий збір", належна сума судового збору, яку позивач мав сплатити складає 2 422,40 гривень*2 - 4844,80грн.

Доказів сплати судового збору до матеріалів позовної заяви позивачем не долучено.

У позовній заяві позивач послався на звільнення його від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

З огляду на предмет та підстави позову, а також характер спірних правовідносин, суд вважає, що посилання позивача на Закон України "Про захист прав споживачів", як на підставу для звільнення від сплати судового збору при звернення до суду із цим позовом на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим з огляду на таке.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Водночас пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, спірні правовідносини сторін пов`язані з підприємницькою діяльністю позивача, позивач не є споживачем у розумінні вимог Закону України "Про захист прав споживачів", а відтак посилання позивача на положення частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення його від сплати судового збору є безпідставними.

З урахуванням наведеного, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання:

- доказів сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у встановленому законом порядку і розмірі (4844,80грн).

Суд звертає увагу, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя, оскільки це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, що сприятиме належному виконанню завдання господарського судочинства, визначеного ч. 1 ст. 2 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вигода" без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вигода" строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання доказів сплати судового збору в розмірі 4844,80грн.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П. А. Шкіндер