ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.04.2025 Справа№ 914/1103/25

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Львівського комунального підприємства «Львівсвітло», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область,

предмет позову: стягнення 18 311, 30 грн,

підстава позову: порушення зобов`язань за договором поставки,

встановив:

04.04.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» про стягнення 18 311, 30 грн.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановив, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», є Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Сторожниця, вул.Молодіжна, будинок 9. Таку адресу відповідача також зазначено у позовній заяві.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Аналізуючи територіальну юрисдикцію справи за позовом Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» про стягнення 18 311, 30 грн за порушення зобов`язань по договору поставки, суд звертає увагу на приписи ст. 27 і ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та зазначає таке.

Щодо приписів ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, то підстав для її застосування немає у зв`язку з таким.

Аналіз положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце його виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, тобто сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Тобто, якщо у договорі визначено місце його виконання або виконання договору можливе тільки в певному місці, то в разі виникнення будь-якого спору позивач має право пред`явити позов за місцем виконання договору. При цьому за приписами ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України до уваги береться не місце виконання зобов`язання, а місце виконання договору, якщо таке погоджене та чітко визначене у договорі.

Із зазначених у позовній заяві обставин вбачається, що предметом спору є стягнення грошових коштів, що є вартістю оплаченого товару (дизельного палива, відпуск якого здійснюється за скретч-картками), що не був переданий позивачу (покупцеві) з огляду на відсутність АЗС за вказаними відповідачем (постачальником) адресами у м. Львові.

Суд зазначає, що підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності у позовній заяві позивач не обґрунтував; в укладеному між сторонами договорі поставки, який по своїй суті є двостороннім, адже зобов`язання існують у кожної зі сторін, не визначено конкретне місце виконання договору; а із суті правовідносин поставки товару, дизельного пального, з АЗС відповідача за довірчими документами (скретч картками) не вбачається наявності специфіки виконання такого договору, зокрема, можливість виконання такого договору виключно у м. Львові та/або Львівській області.

Суд враховує, що до позовної заяви долучено довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» про наявність та розміщення АЗС (власних, та/або орендованих, та/або партнерських). Така довідка не містить номеру, дати та особи, якій така довідка пред`являється. Суд не надає оцінку доказу у справі, однак вважає, що позовна заява не містить обґрунтування специфіки господарських правовідносин, що виникли між сторонами у справі та щодо яких виник спір, зокрема можливість виконання договору поставки №СКЗ-005584 від 27.08.2024 тільки в певному місці.

Отже з доданих до позовної заяви документів суд не вбачає підстав для застосування правил альтернативної територіальної підсудності.

Враховуючи зазначене та відсутність обґрунтувань позивача, суд доходить висновку, що господарський спір за участю відповідача, місцезнаходженням якого є Закарпатська область, не належить до територіальної юрисдикції Господарського суду Львівської області, а підлягає розгляду Господарським судом Закарпатської області.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність надіслання матеріалів позовної заяви суду, до підсудності якого належить спір між Львівським комунальним підприємством «Львівсвітло» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» про стягнення 18 311, 30 грн - Господарського суду Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 27, 31 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Справу № 914/1103/25 за позовом Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» про стягнення 18 311, 30 грн передати за підсудністю на розгляд Господарського суду Закарпатської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.