ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025м. ДніпроСправа № 904/5698/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тір Сервіс Дніпро", м. Дніпро

до відповідача-1: Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ

відповідача-2: Головного сервісного центру МВС , м. Київ в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про визнання права власності на транспортний засіб вартістю 2 067 204,62 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Вереніч Д.Е.

Представники:

від позивача: Іваненко Г.М.

від відповідача-1: Пелих Я.М.

від відповідача-2: Грецингер В.М.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тір Сервіс Дніпро" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (надалі - Відповідач-1) Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (надалі - Відповідач-2) в якому просить суд визнати право власності на транспортний засіб VOLVO ХС, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 вартістю 2 067 204 грн. 62 коп.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до умов договору фінансового лізингу № DNA1FLOWWW5EХ-1 від 01.12.2020, який було укладено між Відповідачем-1 (Банком - Лізингодавцем) та Позивачем (Лізингоодержувачем), сторони в повному обсязі виконали свої договірні зобов`язання, зокрема, Позивач сплатив всі лізинові та інші платежі за цим договором, а Відповідач-1 передав у власність Позивача транспортний засіб VOLVO ХС 90, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 вартістю 2 067 204,62 грн. Після набуття права власності на предмет лізингу, Позивач оформив заявку про перереєстрацію транспортного засобу та надав всі передбачені документи до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, однак останній грубо порушив право власності Позивача, відмовивши у здійсненні перереєстрації транспортного засобу.

За доводами Позивача, зазначені обставини свідчать про невизнання Відповідачем-2 права власності Позивача на спірне майно, що є підставою для визнання відповідного права в судовому порядку, відповідно до ст. 392 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2024року відкрито провадження у справі №904/5153/24, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач-1 проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що Банк не порушував прав та законних інтересів Позивача, та вважав, що порушення, невизнання права Позивача на спірне майно мало місце з боку Відповідача-2.

Відповідач-2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, посилаючись на те, що у позовній заяві йдеться, зокрема, про визнання права власності на транспортний засіб за ТОВ ТІР СЕРВІС ДНІПРО, однак між Позивачем та ГСЦ МВС (у тому числі його структурними підрозділами) не існує будь-яких правовідносин, тобто Відповідач-2 не є особою, яка не визнає, порушує або оспорює законні права чи інтереси Позивача.

06.03.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 01.04.2025 року оголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 року між Позивачем (Лізингоодержувачем) та Відповідачем-1 (Банком) укладено Договір фінансового лізингу № DNA1FLOWWW5EX-1 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Банк зобов`язався набути у власність у ТОВ НОРТЕК АВТО (далі - "Продавець") предмет лізингу (далі - "Майно") відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій (далі - Додаток №1), та передати його в користування Лізингоодержувачу на строк, що зазначений в цьому Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язався сплатити Банку лізингові платежі в розмірі та порядку, визначеними цим Договором.

Специфікацією до договору (Додаток № 1) визначено характеристики Майна, а саме: транспортний засіб VOLVO ХС, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 .

Додатком № 2 до Договору сторони погодили графік платежів.

Відповідно до п. 1.2. Договору строк Лізингу становить 36 місяців, що обчислюється з дати підписання Сторонами Акту прийому передачі Майна, та який не може бути меншим одного року з моменту передачі Майна Лізингоодержувачу.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна вартість Майна за цим Договором становить 1 722 670,52 грн., ПДВ 344 534,1грн., усього до сплати 2 067 204,62грн., у т.ч. вартість пристрою GPS зі встановленням у розмірі 2 362,62 грн.

Загальна вартість Майна за цим Договором складається з:

- авансового платежу Лізингоодержувача в рахунок викупу Майна, що становить 825936,80 грн. (з ПДВ) та підлягає сплаті протягом 1 робочих днів з моменту підписання цього Договору.

- загальної суми лізингових платежів у частині, що йде на викуп переданого Лізингоодержувачу Майна, 1 238 905,20 грн. (з ПДВ), згідно з Додатком №2 до цього Договору.

- вартості пристрою GPS зі встановленням у розмірі 2 362,62 грн., що сплачується Лізингоодержувачем частинами в рахунок викупу Майна згідно з Додатком №2 до цього Договору. (п.2.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються цим Договором та Додатком № 2 до нього, та включають:

- винагорода за відкриття рахунку Фінансовий лізинг (оренда) у розмірі 50, 00 грн.

- винагорода за обслуговування операцій фінансового лізингу 1% від суми зазначеної в п. 2.1.1.2. цього Договору, що становить 123 89,05 грн.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що протягом усього строку цього Договору Майно є власністю Банка. Майно переходить у власність Лізингоодержувача після сплати Банку всієї суми лізингових та інших платежів за цим Договором але не раніше одного року з моменту передачі майна Лізингоодержувачу.

Цей Договір є належною і достатньою підставою для переходу Майна у власність Лізингоодержувача після сплати Банку всієї суми лізингових та інших платежів за цим Договором. (п. 4.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, сплатив Банку всі суми лізингових та інших платежів, що підтверджується платіжними дорученнями (том 1 а.с.25-93), банківською випискою за 01.01.2020 року. (том 1 а.с. 94-96), актом звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу (№DNA1FLOWWW5EХ-1) від 10.07.2023 року (том 1 а.с.17).

Також, 21.07.2023 року між Позивачем (Покупцем) та Банком (продавець) укладено Договір купівлі-продажу предмета лізингу (далі - Договір купівлі-продажу), відповідно до умов якого, у зв`язку з повним розрахунком між покупцем та продавцем за Предмет лізингу до дати укладення цього Договору шляхом виплати покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність Покупцю Товар, що вказаний у Таблиці № 1, а покупець зобов`язується прийняти Товар на умовах, визначених цим Договором.

Таблицею №1 у пункті 1.3 Договору купівлі-продажу надана характеристика автомобіля, а саме: VOLVO ХС, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 2.3 Договору купівлі-продажу покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього Договору здійснити перереєстрацію товару на своє ім`я.

Крім того, Відповідач-1 передав Позивачу пакет документів для перереєстрації (переоформлення) автомобіля, а саме:

- Наказ № DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р. про перереєстрацію транспортного засобу VOLVO XC90 VIN - НОМЕР_1 ;

- Довіреність АТ КБ ПРИВАТБАНК від 10.07.2023 р. оформлену на Нікуліна Михайла Володимировича на право перереєстрації транспортного засобу VOLVO XC90 VIN - НОМЕР_1 ;

- Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу №DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р.

- Акт приймання-передачі транспортного засобу №DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р.

- Копію довіреності № 7572-К-Н-Н від 31.08.2021 р.

- Довідку Соборного районного ТЦК та СП Про перебування транспортного засобу на військовому обліку від 19.07.2023 р. № 46/2012.

- Договір купівлі-продажу предмету лізингу від 21.07.2023 р.

Позивач звернувся до Відповідача-2 із заявою про перереєстрації транспортного засобу, однак отримав відмову (лист від 14.09.2023 №31/4-1249-944), яка мотивована неможливістю проведення перереєстрації через перебування власника ТЗ (Відповідача-1) в Єдиному реєстрі боржників (ч. 1 п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07.09.1998).

Отже, Позивачу було відмолено в перереєстрації автомобіля з причин, які від нього не залежали.

На переконання Позивача, неможливість зареєструвати автомобіль за собою через включення банку до реєстру боржників порушує його право власності, внаслідок чого товариство не може в повній мірі розпоряджатись своїм майном.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін, суд виходив з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (частина 3 статті 806 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" порядок та умови набуття лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу у власність визначаються договором фінансового лізингу або зазначеним у такому договорі окремим договором купівлі-продажу (викупу) об`єкта фінансового лізингу, або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу. Лізингоодержувач має право набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, у тому числі із сплати лізингових та інших платежів, а також (у разі виникнення) неустойки (штрафу, пені), якщо інше не передбачено таким договором.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором.

Лізингоодержувачем в повному обсязі сплачено лізингові платежі у розмірах та в строки, визначених умовами Договору. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу (№DNA1FLOWWW5EХ-1) від 10.07.2023 року, а також визнається сторонами, а отже вважаться судом доведеною.

Відтак право власності на предмет лізингу за Договором, а саме на транспортний засіб VOLVO ХС 90, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 перейшло до Позивача після виконання ним умов Договору.

Вказане підтверджується копіями: наказу № DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р. про перереєстрацію транспортного засобу VOLVO XC90 VIN - НОМЕР_1 ; довіреністю АТ КБ ПРИВАТБАНК від 10.07.2023 р. оформленої на ОСОБА_1 на право перереєстрації транспортного засобу VOLVO XC90 VIN - НОМЕР_1 ; актом звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу №DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р, актом приймання-передачі транспортного засобу №DNA1FLOWWW5EX-1 від 10.07.2023 р., довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 Про перебування транспортного засобу на військовому обліку від 19.07.2023 року №46/2012 та договором купівлі-продажу лізингу від 21.07.2023 року.

Разом з тим, виконання сторонами умов Договору не мало наслідком здійснення перереєстрації права власності на предмет лізингу на Позивача, що і стало предметом розгляду справи.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 Закону України "Про дорожній рух" власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митною оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до абзаців першого - четвертого пункту 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно зі ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 викладено висновок про те, що положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Судом встановлено, що автомобіль було передано у володіння позивача, втім зазначені дії не призвели до реєстрації транспортного засобу за останнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що право власності забезпечує власника не лише можливістю вільно володіти та користуватися своїм майном, а й розпоряджатися ним.

У даному випадку позивач, як лізингоодержувач за договором та власник предмета лізингу, суттєво обмежений у праві розпоряджатися власним майном, оскільки він позбавлений можливості як здійснити державну реєстрацію зазначеного автомобіля за собою, так і розпорядитись ним, оскільки за даними реєстрів МВС власником вказаного автомобіля є відповідач-1, що, за висновками суду, свідчить про наявність підстав вважати, що право власності позивача де-юре не визнається з боку держави.

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 15 Порядку №1388 у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження"; транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження"; транспортний засіб придбано в порядку, установленому статтею 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"; транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985.

Отже, Відповідач-2 діяв відповідно до приписів пункту 15 Порядку №1388, а тому доводи Відповідача-1 в частині порушення прав позивача саме діями центру МВС є безпідставними, оскільки саме перебування банку в Реєстрі боржників стало підставою для відмови в реєстрації права власності на автомобіль за Позивачем.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання йото права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ч. 5 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За умовами частин 1, 5, 7 статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В матеріалах справи, міститься інформація з Єдиного реєстру боржників, відповідно до якої станом на 14.03.2025 щодо ПАТ КБ "Приватбанк" в реєстрі боржників міститься 178 записів по виконавчим провадженням, де Банк є боржником (том 2 а.с.47-59).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що пред`явлення до Відповідача-1 позовних вимог про визнання за Позивачем права власності на транспортний засіб, є обґрунтованим.

Щодо позовних вимог до Відповідача-2 - Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області суд зазначає наступне.

Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору в спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Згідно з приписами ст.ст. 45, 48 ГПК України, відповідачем є особа, якій пред`явлено позовну вимогу, а належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права, а відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, як орган державної влади, що покликаний здійснювати реєстраційні дії відносно транспортних засобів, не є учасником матеріальних правовідносин щодо спірного майна, а отже, не є особою, яка не визнає, порушує або оспорює право Позивача на спірний транспортний засіб, та відповідно не є належним відповідачем у даній справі, що є підставою для відмови в задоволенні позову до зазначеної особи.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог до Відповідача-2, витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача та Відповідача-1 в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 165, 202, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю ТІР СЕРВІС ДНІПРО (49082, м. Дніпро, вул. Передова, 427А, ) право власності на транспортний засіб VOLVO XC90, 2020 року випуску, номер кузова VIN - НОМЕР_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТІР СЕРВІС ДНІПРО (49082, м. Дніпро, вул. Передова, 427А, ) 12 403, 23 грн. витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні позову до Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.04.2025

Суддя О.В. Ліпинський