ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 Справа № 917/288/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Голик В.М., розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ», вул. Підгірна/Татарська, 3/7, м. Київ, 04107,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБУС», вул. Проектна, 1, смт. Калинівка, Фастівський район, Київська область, 08623,

про стягнення 182 602,72 грн заборгованості за договором оренди, пені, інфляційних та 3% річних

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБУС» 182602,72 грн заборгованості за договором оренди, відшкодування витрат за комунальні послуги, стягнення пені, інфляційних та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, згідно з заявою про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, позивач очікує понести судові витрати у справі на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди в частині оплати передбачених цим договором платежів у встановлений строк.

Згідно з ухвалою від 14.02.2025 суд залишив позовну заяву без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків - не пізніше 3 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

18.02.2025 через систему «Електронний суд» суд отримав від позивача заяву про доповнення до позовної заяви.

Ухвалою від 21.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи шляхом надіслання ухвали від 21.02.2025 в електронній формі до Електронного кабінету позивача та оприлюднення в Державному реєстрі судових рішень.

Ухвала від 21.02.2025, направлена відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь від 12.02.2025), була повернута до суду органом зв`язку із довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Системний аналіз вимог п.1 ч.1 ст.164 ГПК України у сукупності з положеннями ч.7 ст. 120, п.2 ч.3 ст.162, п.2 ч.3 ст.165, свідчить, що належною адресою юридичної особи-учасника справи є її юридична адреса (адреса реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) або інша адреса її фактичного місцезнаходження чи отримання кореспонденції, вказана самою особою у відповідній заяві, яка міститься у матеріалах справи.

Подібні за змістом висновки викладено і у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 зі справи №908/3468/13, від 04.04.2022 зі справи №5006/27/696/2012 (905/2158/21), від 18.01.2022 зі справи №911/2101/21.

У постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22 викладено висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).

Отже, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем подано не було.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

20.07.2022 між ТОВ «Українська бурова компанія» (орендодавець, позивач) та ТОВ «РАБУС» (орендар, відповідач) був укладений договір оренди № 22/51.

Згідно з п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування (оренду) окрему частину складу інертних заповнювачів площею 305,7 кв. м з правом користування прилеглою територією (надалі - Об`єкт оренди), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Склад інертних заповнювачів загальною площею 737,2 кв. м та земельна ділянка площею 2,2705 га (кадастровий номер :00:004:0146) належать Орендодавцю на праві власності (п. 1.2. Договору)

Об`єкт оренди передається Орендарю для використання його у відповідності до напрямів його господарської діяльності та розміщення наступних об`єктів: - пересувної ДС50Б 0000000 Установки грунтозмішувальної, продуктивністю 240 т/год.; - асфальтного мобільного заводу MBA 160 виробництва Benninghoven, в комплекті з дизель генератором Caterpillar С-15; - вагонів мобільного типу; - складу матеріалів (п. 1.5. Договору).

Вступ Орендаря у володіння та користування Об`єктом оренди настає одночасно з підписанням Сторонами Акту прийому-передачі Об`єкта оренди (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору строк оренди становить: з 20 липня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно.

Додатковою угодою №1 від 30.12.2022 сторони змінили строк оренди, він становить з 20 липня 2022 року до 31 грудня 2023 року включно.

За користування Об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, у розмірі 25000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 5000,00 грн., разом - 30 000,00 грн. за кожен місяць оренди (п. 4.1 Договору).

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахування суми, зазначеної у п. 4.1 цього Договору, на поточний рахунок Орендодавця щомісячно не пізніше 10-го числа розрахункового місяця (п. 4.2. Договору).

Окрім орендної плати, сторонами в Договорі передбачено відшкодування орендарем орендодавцю витрат на споживання електричної енергії та оплату послуги з доступу до системи відеоспостереження.

Так, у відповідності до п. 4.6 Договору Орендар проводить оплату витрат на споживання електричної енергії (далі - електроенергії) як відшкодування Орендодавцю витрат на електроенергію в обсягах, спожитих Орендарем.

Обсяг електроенергії, спожитої Орендарем у розрахунковому місяці, визначається як різниця між показниками лічильників Меркурій 230 АR-ОЗ №13145750 та NIK 2301 АП1 №0838663.

За спожиту протягом місяця електроенергію Орендодавець щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Орендарю Акт наданих послуг та рахунок на оплату послуг. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить відшкодування витрат за спожиту електроенергію в обсязі, зазначеному в Акті наданих послуг, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця.

Вартість відшкодування розраховується, виходячи з тарифів, чинних у відповідному періоді протягом строку дії Договору.

Розмір компенсації витрат за спожиту Орендарем електроенергію розраховується Орендодавцем згідно рахунків за постачання, передачу та розподіл електроенергії, наданих енергопостачальною та електророзподільною організаціями, та показників вищезазначених лічильників.

Згідно з п. 4.7. Договору вартість послуги з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта, що надається Орендодавцем Орендарю, становить 2 000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 400,00 грн., разом - 2 400,00 грн. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) за місяць надання послуги.

Орендодавець щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Орендарю Акт наданих послуг та рахунок на оплату цієї послуги. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить оплату послуги з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця.

На виконання п. 2.1. Договору, відповідно до акту прийому-передачі Об`єкта оренди до Договору оренди № 22/51 від 20.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (Орендодавець) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «РАБУС» (Орендар) прийняло в оренду (у строкове платне володіння та користування) Об`єкт оренди: Окрему частину складу інертних заповнювачів площею 305,7 кв. м з правом користування прилеглою територією, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Лохвицька, 52а. Стан Об`єкта оренди - задовільний.

Спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендних платежів та вартості обумовлених послуг у визначений договором строк, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основної заборгованості.

За розрахунком позивача несплаченою є орендна плата за такі періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 43 від 31.08.2023 (рахунок на оплату № 194 від 01.08.2023) - орендна плата за серпень 2023 у сумі 30 000,00 грн сплачена частково у сумі 1 698,71 грн (09.08.2023 - 30 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку за 09.08.2023) - заборгованість за серпень 2023 становить 28 301,29 грн;

2) згідно з актом надання послуг № 53 від 30.09.2023 (рахунок на оплату № 198 від 01.09.2023) - орендна плата за вересень 2023 у сумі 30 000,00 грн;

3) згідно з актом надання послуг № 57 від 31.10.2023 (рахунок на оплату № 248 від 31.10.2023) - орендна плата за жовтень 2023 у сумі 30 000,00 грн;

4) згідно з актом надання послуг № 60 від 30.11.2023 (рахунок на оплату № 273 від 30.11.2023) - орендна плата за листопад 2023 р. у сумі 30 000,00 грн.

Разом заборгованість Орендаря зі сплати орендної плати за Договором становить 118 301,29 грн.

Зобов`язання по сплаті відшкодування витрат на споживання електроенергії за Договором також здійснені Орендарем не в повному обсязі. Несплаченим є відшкодування за такі періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 45 від 31.08.2023 (рахунок на оплату № 207 від 31.08.2023) - відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 у сумі 567,77 грн;

2) згідно з актом надання послуг № 58 від 31.10.2023 (рахунок на оплату № 254 від 31.10.2023) - відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у сумі 618,00 грн;

3) згідно з актом надання послуг № 63 від 30.11.2023 (рахунок на оплату № 277 від 30.11.2023) - відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 у сумі 3 721,06 грн;

4) згідно з актом надання послуг № 67 від 31.12.2023 (рахунок на оплату № 296 від 31.12.2023) - відшкодування витрат на споживання електроенергії за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у сумі 3 618,08 грн.

Разом заборгованість Орендаря зі сплати відшкодування витрат на споживання електроенергії за Договором становить 8 524,91 грн.

Зобов`язання по сплаті послуги доступу до системи відеоспостереження здійснені орендарем не в повному обсязі. Несплаченими є послуги за такі періоди:

1) згідно з актом надання послуг № 44 від 31.08.2023 (рахунок на оплату № 196 від 31.08.2023) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 у сумі 2 400,00 грн;

2) згідно з актом надання послуг № 52 від 30.09.2023 (рахунок на оплату № 197 від 01.09.2023) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 у сумі 2 400,00 грн;

3) згідно з актом надання послуг № 56 від 31.10.2023 (рахунок на оплату № 247 від 31.10.2023) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у сумі 2 400,00 грн;

4) згідно з актом надання послуг № 61 від 30.11.2023 (рахунок на оплату № 274 від 30.11.2023) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 у сумі 2 400,00 грн;

5) згідно з актом надання послуг № 66 від 31.12.2023 (рахунок на оплату № 295 від 31.12.2023) - послуги доступу до системи відеоспостереження за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у сумі 2 400,00 грн.

Разом заборгованість Орендаря зі сплати послуги доступу до системи відеоспостереження за Договором становить 12 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із ч. 1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст.765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

За змістом ст.762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Порядок сплати орендної плати за договором сторони визначили у розділі 4 договору.

Враховуючи умови Договору, відповідач зобов`язаний, окрім сплати орендної плати, відшкодувати щомісячні витрати орендодавця на утримання орендованого майна, зокрема, відшкодування витрат на споживання електроенергії та послугу доступу до системи відеоспостереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи розділу 4 договору відповідач повинен був сплачувати місячну орендну плату у розмірі 100 000,00 грн не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата; відшкодовувати витрати за спожиту електроенергію та послуги з доступу до системи відеоспостереження - протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг.

Враховуючи вищевказані умови договору, строк оплати орендних платежів є таким, що настав.

З приводу заборгованості, яка виникла на підставі Актів надання послуг № 43 від 31.08.2023, №53 від 30.09.2023, № 57 від 31.10.2023 (орендна плата); №45 від 31.08.2023, №58 від 31.10.2023 (електроенергія); №44 від 31.08.2023, №52 від 30.09.2023, № 56 від 31.10.2023 (відеоспостереження), то зазначені акти були створені сторонами в електронній формі із відображенням всіх необхідних реквізитів із застосуванням електронного підпису.

Про підписання вказаних актів без зауважень з боку позивача та відповідача свідчить протокол перевірки підписів сторін.

Суд звертає увагу на те, що положеннями законодавства України передбачена можливість підписання документів у електронному вигляді з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч. 3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до ч.6 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Разом із тим, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що створені Орендодавцем в електронній формі акти надання послуг № 60 від 30.11.2023 (оренда), № 61 від 30.11.2023 (відеоспостереження), № 63 від 30.11.2023 (електроенергія), № 66 від 31.12.2023 (відеоспостереження), № 67 від 31.12.2023 (електроенергія) підписані позивачем в односторонньому порядку та доставлені Орендарю в електронному вигляді, що підтверджується відповідними протоколами, сформованими програмою «M.E.Doc», які додані позивачем до позовної заяви. Однак, ці акти на адресу позивача з підписом Орендаря повернуті не були, зауважень щодо змісту актів Орендарем не надано. На підтвердження цих обставин Орендодавцем були складені акти № 1 від 17.01.2024, № 2 від 17.01.2024, № 3 від 17.01.2024, № 4 від 17.01.2024, № 5 від 17.01.2024, в яких зафіксовано, що відповідні послуги, надані за Договором, підлягають оплаті у повному обсязі.

Поряд із цим, у пунктах 4.6., 4.7. Договору сторони визначили, що Орендар проводить оплату витрат на споживання електричної енергії (далі - електроенергії) як відшкодування Орендодавцю витрат на електроенергію в обсягах, спожитих Орендарем. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить відшкодування витрат за спожиту електроенергію в обсязі, зазначеному в Акті наданих послуг, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця. Протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту наданих послуг обома Сторонами, Орендар проводить оплату послуги з доступу до системи відеоспостереження Об`єкта шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Орендодавця.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Ключове зобов`язання орендодавця згідно зі ст. 759 ЦК України - передача наймачеві майна у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з п. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Акт прийому-передачі об`єкта оренди підписаний орендарем та орендодавцем 20.07.2022, а також скріплений печатками юридичних осіб без будь-яких зауважень та заперечень.

Факт отримання нерухомого майна в оренду, його характеристики та подальше користування сторонами не заперечувались.

Поряд із цим суд зазначає, що укладення між сторонами Договору оренди було спрямоване на отримання відповідачем права на користування частини складу інертних заповнювачів площею 305,7 кв.м., що, в свою чергу, породжує обов`язок відповідача сплачувати плату за користування орендованим нерухомим майном, а також понесені орендодавцем на утримання майна комунальні витрати.

Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що орендодавцем було належним чином виконано свій обов`язок з передачі на підставі Договору в оренду нерухомого майна, а відповідачем прийнято вказане майно у строкове платне користування без будь - яких зауважень.

При цьому суд відзначає, що позивач не обмежений умовами Договору у виборі способу направлення відповідачу Актів прийому - передачі наданих послуг оренди та рахунків на оплату, а тому за висновком суду, наявні в матеріалах справи докази електронного документообігу між сторонами підтверджують обставини вжиття позивачем всіх доступних заходів для комунікації з відповідачем з метою направлення йому документів для оплати за послуги з оренди за Договором.

В матеріалах справи відсутні докази наявності мотивованої письмової відмови відповідача від підписання Актів прийому - передачі наданих послуг № 60 від 30.11.2023 (оренда), № 61 від 30.11.2023 (відеоспостереження), № 63 від 30.11.2023 (електроенергія), № 66 від 31.12.2023 (відеоспостереження), № 67 від 31.12.2023 (електроенергія), а також будь-яких зауважень щодо допущених Орендодавцем недоліків у наданих послугах.

Доказів пред`явлення відповідачем заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг з оренди та відмови відповідача від приймання останніх та підписання актів, а також заперечень щодо повного та належного виконання позивачем умов Договору до суду не надходило.

Факт понесення та обсяг комунальних витрат позивача з утримання орендованого майна відповідачем не заперечувався.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у визначені Договором строки сплату орендної плати та компенсацію витрат позивача на комунальні послуги в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача до суду за відповідачем обліковується прострочена заборгованість з орендної плати та з компенсації витрат на комунальні послуги в загальній сумі 138 826,20 грн.

Беручи до уваги зазначені законодавчі положення та встановлені обставини справи, а також враховуючи те, що відповідач доводів позивача не спростував, не надав доказів виконання договору в частині сплати орендної плати в обумовленому договором порядку і розмірі, суд приходить до висновку, що акти № 60 від 30.11.2023 (оренда), № 61 від 30.11.2023 (відеоспостереження), № 63 від 30.11.2023 (електроенергія), № 66 від 31.12.2023 (відеоспостереження), № 67 від 31.12.2023 (електроенергія).

За висновком суду, наведені акти вважаються доказом надання позивачем відповідних послуг.

Окрім цього, стверджуванні позивачем обставини щодо споживання відповідачем відповідних послуг в орендованих приміщеннях на заявлену суму покладають на позивача тягар доказування (обов`язок довести) факту та розміру спожитих відповідачем відповідних послуг у заявлених у спірних правовідносинах періодах, а також розміру понесених витрат за користування земельною ділянкою.

При цьому, суд зауважує, що Договір містить умову, яким саме чином визначається кількість спожитих енергоносіїв, а також витрат на відеоспостереження.

Позивачем надані до суду докази фактичного понесення позивачем витрат по оплаті електроенергії на заявлену суму у спірному періоді, а саме: копія договору про постачання електричної енергії споживачу № 2501-2023/1 від 25.01.2023, укладеного між ТОВ «ВОК-БІЗТРЕЙД» (постачальник) та ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» (споживач); копії актів на спожиту електроенергію за відповідні періоди; копії рахунків ТОВ «ВОК-БІЗТРЕЙД» на оплату електричної енергії та тарифу на передачу електричної енергії; - копії платіжних інструкцій на оплату ТОВ «ВОК-БІЗТРЕЙД» електричної енергії; копії договору про постачання електричної енергії споживачу № 20300675 від 01.01.2019, укладеного між ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ»/АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» та ТОВ «УКРАЇНСЬКА БУРОВА КОМПАНІЯ» та заяви- приєднання до нього; копії актів на послуги з розподілу електричної енергії, перетікання реактивної електричної енергії за відповідні періоди; копії рахунків Миргородської об`єднаної філії АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» на оплату електричної енергії та тарифу на передачу електричної енергії); копії платіжних інструкцій на оплату АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» послуг з розподілу електричної енергії, перетікання реактивної електричної енергії; докази щодо обсягів фактичного споживання електроенергії, спожитої відповідачем в листопаді - грудні 2023, а саме: акти зняття показників електроенергії на виробничій базі м. Гадяч, вул. Лохвицька, 52А станом на 30.11.2023, 31.12.2023; відомості витрат електроенергії ТОВ «РАБУС» на виробничій базі м. Гадяч у період з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами обсяг послуг з відеоспостереження та споживання електроенергії та їх вартість за спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не було сплачено у визначені Договором строки зазначену орендну плату, а також плату за отриману електроенергію та послуги з доступу до системи відеоспостереження, внаслідок чого у відповідача виникла відповідна заборгованість.

Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 138 826,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір погодженої сторонами у п. 9.1 Договору пені за невиконання зобов`язань, передбачених п.п. 4.1, 4.2 Договору (оплата орендної плати) - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, сума пені на заборгованість з орендної плати за актами № 43 від 31.08.2023, №53 від 30.09.2023, № 57 від 31.10.2023, №60 від 30.11.2023 за загальний період з 11.08.2023 по 10.05.2024 складає 19 183,87 грн.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним.

За розрахунком суду на заборгованість з орендної плати за актами № 43 від 31.08.2023, №53 від 30.09.2023, № 57 від 31.10.2023, №60 від 30.11.2023 за загальний період з 11.08.2023 по 10.05.2024 пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення зобов`язання складає 19 161,09 грн.

В іншій частині вимог про стягнення пені у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати та річні є невід`ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

Оскільки договором встановлені чіткі строки виконання зобов`язань щодо оплати оренди та послуг, не виконавши ці зобов`язання у встановлений строк, орендар вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних визнав його арифметично невірним.

Так, за розрахунком суду за актом наданих послуг № 43 від 31.08.2023 за період прострочення з 11.08.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 28301,29 грн підлягає до стягнення 1260,76 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 53 від 30.09.2023 за період прострочення з 12.09.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 30000,00 грн підлягає до стягнення 1257,53грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 23 від 30.06.2022 за період прострочення з 11.06.2022 по 14.01.2025 на борг в розмірі 61300,00 грн підлягає до стягнення 18892,51 грн інфляційних втрат та 4776,36 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 57 від 31.10.2023 за період прострочення з 11.10.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 30 000,00 грн підлягає до стягнення 1186,03 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 60 від 30.11.2023 за період прострочення з 11.11.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 30 000,00 грн підлягає до стягнення 1109,59 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 45 від 31.08.2023 за період прострочення з 08.09.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 567,77 грн підлягає до стягнення 23,99 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 58 від 31.10.2023 за період прострочення з 08.11.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 618,00 грн підлягає до стягнення 23,01 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 63 від 30.11.2023 за період прострочення з 20.01.2024 по 03.02.2025 на борг в розмірі 3721,06 грн підлягає до стягнення 116,24 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 67 від 31.12.2023 за період прострочення з 20.01.2024 по 03.02.2025 на борг в розмірі 3618,08 грн підлягає до стягнення 113,02 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 44 від 31.08.2023 за період прострочення з 08.09.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 101,39 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 52 від 30.09.2023 за період прострочення з 07.10.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 95,67 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 56 від 31.10.2023 за період прострочення з 08.11.2023 по 03.02.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 89,36 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 61 від 30.11.2023 за період прострочення з 20.01.2024 по 03.02.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 74,97 грн 3% річних;

за актом наданих послуг № 66 від 31.12.2023 за період прострочення з 20.01.2024 по 03.02.2025 на борг в розмірі 2400,00 грн підлягає до стягнення 74,97 грн 3% річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом не було виявлено завищення нарахованих інфляційних витрат з боку позивача, а навпаки, фактично позивач вимагає стягнення інфляційних втрат в меншому розмірі, ніж міг би заявити. При цьому суд встановив, що розрахунок є методологічно правильним, позивачем не порушено принцип безперервної послідовності перемножування індексів інфляції за увесь час фактичного прострочення. Таким чином, суд задовольняє позов в частині вимог про стягнення інфляційних втрат в межах заявленої позивачем суми -19054,76 грн.

Перевірка правильності розрахунку позивачем штрафних санкцій проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга: Закон».

Отже, згідно з перерахунком, здійсненим судом, нарахування 3% річних є правомірним на загальну суму 5526,53грн; інфляція є правомірною згідно з розрахунком позивача на загальну суму 19054,76 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних відхиляються за їх безпідставністю.

Відповідно до приписів ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 13 названого Кодексу, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Передбачивши право учасникам спору на подання своїх доводів та підтверджуючих певні обставини доказів, законодавець встановлює й процесуальні обов`язки таких учасників шляхом визначення певного процесуального порядку реалізації відповідних прав, у разі недотримання яких без поважних причин настають відповідні негативні наслідки для такого учасника у вигляді неприйняття судом його аргументів, оскільки неподання відповідних доказів найчастіше пояснюється неналежною підготовкою сторони до розгляду справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх вказаних обставин у їх сукупності, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача, суд керується наступним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову.

Згідно з положень п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог частково, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАБУС», вул. Проектна, 1, смт. Калинівка, Фастівський район, Київська область, 08623, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» (, вул. Підгірна/Татарська, 3/7, м. Київ, 04107): 138826,20 грн основного боргу; 19161,09 грн пені; 19054,76 грн інфляційних втрат; 5526,53 грн 3% річних; 3027,43 судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.І. Пушко