ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. м.Київ Справа№ 910/8753/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Сибіги О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 27.03.2025:

від позивача: Березка Р.М.

від відповідача: Онищенко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 31.10.2024 року (повний текст складено та підписано 11.11.2024),

у справі № 910/8753/24 (суддя Ю.О.Підченко),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес"

до Північного міжобласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування пунктів рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» (далі також - позивач, ТОВ «Інтер Євро Бізнес», скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі також - відповідач, Відділення) про визнання частково недійсними п.п. 1, 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 резолютивної частини Рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» № 60/57-р/к від 30.05.2024.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновки, зроблені Відділенням у Рішенні № 60/57-р/к ґрунтуються виключно на припущеннях, які не відповідають реальним обставинам та не підтверджені належними доказами, оскільки факт спотворення результатів торгів у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій потрібно досліджувати сукупністю обставин. Сукупність це загальна кількість обставин, кожна з котрих повинна бути обґрунтована належними доказами. Зміст оскаржуваного Рішення № 60/57-р/к свідчить про те, що покладені в його основу висновки мають переважно ймовірний характер та ґрунтуються на зроблених Відділенням припущеннях.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача та свідчили б про наявність підстав для визнання недійсним та скасування Рішення № 60/57-р/к від 30.05.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить:

- залучити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), до справи № 910/8753/21, у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 №910/8753/24 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" задовольнити у повному обсязі;

- стягнути з Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- суд першої інстанції розглянув справу без участі колишнього директора ТОВ «Інтер Євро Бізнес» ОСОБА_1 , чим позбавив його права на надання пояснень або заперечень по даній справі, вважаємо, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано, ОСОБА_1 слід залучити до даної справи у якості третьої особи, та по справі має бути ухвалене нове судове рішення;

- факт спотворення результатів торгів у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій потрібно досліджувати сукупністю обставин. Разом з тим, сукупність це загальна кількість обставин, кожна з котрих повинна бути обґрунтована належними доказами. Водночас, як свідчить зміст оспорюваного рішення висновки відповідача, покладені в його основу, мають переважно ймовірний характер, оскільки ґрунтуються на зроблених відповідачем припущеннях, а не на беззаперечно встановлених фактах.

- наявність лише формальних зовнішніх ознак (як подібність в оформленні документів тощо) без доведення у передбаченому законом порядку факту узгодження учасниками змісту поданих ними пропозицій для участі в закупівлі та спотворення внаслідок такого узгодження результатів торгів, не може бути підставою для кваліфікації дій позивача як антиконкурентних узгоджених дій.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення учасників апеляційного провадження

25.12.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що з урахуванням доданих доказів до матеріалів цієї судової справи та їх відповідності приписам статей 76-79 ГПК України, Господарський суд міста Києва дійшов законного висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інтер Євро Бізнес».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Згідно з протоколом передачі судової справи від 20.11.2024, апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024. Судове засідання призначено на 05.02.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному з 22.01.2025, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, вирішити питання щодо розгляду справи у визначеному складі суду - неможливо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.02.2025, справу № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 прийнято справу № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А. Призначено розгляд справи № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, у судовому засіданні на 05.03.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 Розгляд справи № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 відкладено на 27.03.2025.

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання та розгляд клопотання

У судове засідання 27.03.2025 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Крім того, у прохальній частині апеляційної скарги викладено клопотання про залучення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), до справи № 910/8753/21, у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. Вказане клопотання поставлено на обговорення судом в судовому засіданні 27.03.2025.

В обгрунтування відповідного клопотання скаржник зазначає, що в результаті ухвалення судового рішення по даній справі, ТОВ «ІНТЕР ЄВРО БІЗНЕС» може набути право стосовно колишньої посадової особи товариства, ОСОБА_1 вимагати відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями, у звязку із чим є необхідність залучення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), до справи № 910/8753/24, у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Проаналізувавши вищевикладене, суд апеляційної інстанці зазначає, що ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення не міститься положень, які свідчили про вирішення судом будь-яких питань про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 , воднос колегія суддів констатує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не створює для останнього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення їх прав та не породжує будь-яких обов`язків.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Підсумовуючи вищевикладене, заслухавши думки представників сторін щодо заявленого клопотання, суд апеляційної інстацнії дійшов висновку про відсутність правових підстав для залучення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), до справи № 910/8753/24, у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Позивач просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 №910/8753/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 №910/8753/24 - залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, дорученням Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 13-02/572 Відділення уповноважене здійснити дослідження щодо наявності ознак порушення ТОВ «Прайм-Актив» та ТОВ «Інтер Євро Біснес» законодавства про захист економічної конкуренції під час їх участі у торгах, які проводились Управлінням освіти і науки Броварської міської ради, ідентифікатори закупівель у системі «Prozorro» UA-2018-02-02-002283-b, UA-2018-05-10-01532-с, UA-018-05-18-000764-с, UA-2018-05-31-000362-с.

Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 27.01.2022 № 60/27-рп/к розпочато розгляд справи № 180/60/27-рп/к.22 (далі - Розпорядження) за ознаками вчинення ТОВ «Прайм-Актив» та ТОВ «Інтер Євро Біснес» порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 1 ст. 50 та п. 4 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

За результатами розгляду справи № 180/60/27-рп/к.22 Відділенням 30.05.2024 прийнято Рішення № 60/57-р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі також - Рішення № 60/57-р/к), відповідно до якого визнано, що ТОВ «Прайм-Актив» та ТОВ «Інтер Євро Біснес» вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерних процедурах закупівлі за допомогою електронної системи «Прозорро», які проводились Управлінням освіти і науки Броварської міської ради, ідентифікатори закупівель у системі UA-2018-02-02-002283-b, UA-2018-05-10-01532-с, UA-018-05-18-000764-с, UA-2018-05-31-000362-с (далі також - торги, процедури закупівлі).

Доводи Відділення щодо наявності у діях позивача та інших учасників торгів антиконкурентних узгоджених дій ґрунтуються на:

1) вході в аукціон та завантаженні тендерних пропозицій з однієї ІР-адреси;

2) завантаженні тендерних пропозицій з одного електронного майданчика;

3) подачі фінансової звітності з однієї ІР-адреси;

4) завантаженні у складі тендерної пропозиції документів зі спільними особливостями в оформленні;

5) поданні у складі тендерних пропозицій довідок з послідовними номерами;

6) залученні однієї особи до підготовки кошторисної документації;

7) наявності сталих господарських відносин;

8) спільному місці реєстрації засновників;

9) синхронному завантаженні тендерних пропозицій з однієї ІР-алреси, яка належить третій особі;

10) не зниженні цінових пропозицій під час участі в аукціоні;

11) синхронності дій під час переказу коштів на рахунок оператора електронного майданчика;

12) синхронності завантаження тендерних пропозицій з однієї ІР-адреси.

Позивач вважає, що Рішення № № 60/57-р/к є неправомірним і порушує його права, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування заявленого позову ТОВ «Інтер Євро Бізнес» наголошує, що Відділення не надало належної оцінки доказам під час винесення Рішення № 60/57-р/к та порушило процедуру, а посилання на зв`язок у торгах між учасниками не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Позивач вважає, що висновки, зроблені Відділенням у Рішенні № 60/57-р/к ґрунтуються виключно на припущеннях, які не відповідають реальним обставинам та не підтверджені належними доказами, оскільки факт спотворення результатів торгів у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій потрібно досліджувати сукупністю обставин. Сукупність це загальна кількість обставин, кожна з котрих повинна бути обґрунтована належними доказами. Зміст оскаржуваного Рішення № 60/57-р/к свідчить про те, що покладені в його основу висновки мають переважно ймовірний характер та ґрунтуються на зроблених Відділенням припущеннях.

Крім того, позивач наполягав на пропуску Відділенням строку давності притягнення до відповідальності, встановленого ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а під час тривалого розслідування в період з 2018 по 2024 роки ТОВ «Інтер Євро Бізнес» знаходилося у стані правової невизначеності, що є неприпустимим.

Відповідач проти заявленого позову заперечив у повному обсязі та виклав свої аргументи у відзиві на позов.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак є господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Так, у силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції", законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 ст.48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 за № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

З урахуванням приписів частини третьої статті 6 названого Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:

- свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання;

- спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб`єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо).

Крім того, у вирішенні спорів, пов`язаних з оцінкою дій чи бездіяльності суб`єктів господарювання як погодженої конкурентної поведінки (стаття 5, частини перша - четверта статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), слід з`ясовувати та перевіряти належними засобами доказування фактичні обставини, пов`язані з наявністю або відсутністю безпосереднього впливу таких дій (бездіяльності), - наприклад, укладання угоди або прийняття рішення в будь-якій формі, - на умови виробництва, придбання чи реалізації певного товару, в тому числі на такі параметри ринку, як можливі обсяги реалізації, загальний рівень цін на ринку тощо.

Стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмежовує види антиконкурентних узгоджений дій, зокрема: спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів та вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Зазначені порушення мають різний склад та потребують відмінну один від одного доказову базу.

При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників.

Така правова позиція підтверджується постановами Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 924/552/19, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19.

Змагальність продавців - учасників конкурентних процедур, ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибір переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Таким чином, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

Сама узгоджена поведінка учасників конкурсу, торгів (тендеру) не відповідає суті конкурсу, відповідно, в даному випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів тендеру (через узгодження поведінки учасниками).

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постановах від 04.02.2021 року у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 02.06.2022 у справі № 910/267/20, Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Як наголошував відповідач, саме сукупність обставин, які свідчать про вчинення порушення, і були підставою для прийняття Рішення № 60/57-р/к.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно пропуску Відділенням строку давності притягнення до відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як зазначалось вище, антимонопольна справа № 180/60/27-рп/к.22 була розпочата Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 27.01.2022 № 60/27-рп/к, відповідно до якого на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 25.07.2018 № 13-02/572, з метою виконання завдань, покладених на Відділення Законом України «Про Антимонопольний комітет України», здійснено державний контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контроль щодо створення конкурентного середовища, зокрема під час участі ТОВ «Інтер Євро Бізнес» та ТОВ «Прайм-Актив» з власної ініціативи, відповідно до абзацу 4 статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Законом України «Про захист економічної конкуренції» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) (статтею 42) визначені строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а не строки розгляду справ Відділенням.

Строк притягнення до відповідальності - сукупність правовідносин, передбачених законодавством, що встановлює період часу, за який до суб`єкта можуть бути застосовані примусові заходи з додержанням встановленої процедури, застосування правомочним суб`єктом до осіб, які вчинили правопорушення, заходів впливу, реалізація яких юридично визнана.

Закон України «Про захист економічної конкуренції», а також Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (зі змінами та доповненнями) (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), не містили строків, які б визначали тривалість розслідування з моменту його початку до моменту винесення відповідного рішення» не встановлено, та є дискреційними повноваженнями органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За принципом належного урядування влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб. З принципу «правової держави» витікає вимога законності та узгодженості діяльності її органів. Саме тому на рівні Основного закону закріплено, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Антимонопольна справа № 180/60/27-рп/к.22 розпочата 27.01.2022 та завершилась прийняттям Рішенням № 60/57-р/к від 30.05.2024, тобто розгляд справи здійснювався протягом 2 років та 4 місяців.

Частина 2 статті 42 Закону № 2210 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачає, що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Відділенням не було і не могло бути порушено під час розгляду справи № 180/60/27-рп/к.22, а ні строків притягнення до відповідальності, а ні строків розгляду справи, які не були регламентовані в редакції Закону України «Про захист економічної конкуренції», чинній на момент виникнення правовідносин.

У свою чергу, збір доказів, з 2018 року, на який посилається скаржник, здійснювався не в межах справи № 180/60/27-рп/к.22, а в межах загального державного контролю (нагляду) Відділенням, відповідно до статті 3 Закону України «Про антимонопольний комітет України».

За вмотивованим клопотанням особи, яка бере участь у справі, про необхідність більш тривалого часу для розгляду подання та підготовки відповіді на нього розгляд справи може бути відкладено (абзац 2 пункту 6 розділу VII Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України 19 квітня 1994 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299 (із змінами та доповненнями).

Зміна директора, місцезнаходження та інші реєстраційні дії, пов`язані з діяльністю Товариства ніяким чином на впливають на правосуб`єктність та дієздатність юридичної особи, яка має відповідні права та обов`язки, передбачені законодавством, зокрема конкурентним (у тому числі, бути суб`єктом відповідальності в розумінні статті Закону України «Про захист економічної конкуренції»)

Питання організації та корпоративні зміни в органах Товариства не можуть бути підставою для відкладення розгляду справи у випадку відсутності належної мотивації таких обставин. Відкладення розгляду справи є дискреційним повноваженням, а саме правом Відділення, а не обов`язком.

Стосовно інших доводів позивача/скаржника, викладених на обґрунтування підстав для визнання недійсним та скасування Рішення № 60/57-р/к, судом апеляційної інстанції зазначається таке.

Досліджувані Відділенням процедури закупівель проводились в часовому періоді 1-3 квартал 2018 та мають деякі відмінності в кваліфікаційних обставин, що свідчать про вчинення порушення.

Натомість, позивач наводить спростування виключно щодо процедури закупівлі з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b.

Зокрема, ТОВ "Інтер Євро Бізнес" вказує на те, що використання однієї IP-адреси 188.163.1.52 у період проведення процедури закупівлі обома учасниками та завантаження тендерних пропозицій останніми з IP-адреси 188.163.1.52 не дає можливості встановити кінцевого користувача вказаної IP-адреси.

Як вбачається з п. 70 Рішення № 60/57-р/к під час проведення процедури закупівлі з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b, учасники знаходились за різними адресами.

ТОВ "Інтер Євро Бізнес" листом від 26.09.2018 № 43, повідомило Відділення, що до підготовки (збору) документів, які входили до складу пропозиції та надавались для участі у процедурі закупівлі інших осіб не залучало.

Отже, використання ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив" спільної ІР-адреси для завантаження тендерних пропозицій та входу в аукціон, свідчить про спільні дії останніх та про наявність умов для обміну інформацією між ними під час участі у процедурі закупівель з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b.

Зазначене свідчить про наявність умов для обміну інформацією, з урахуванням відсутності об`єктивно існуючих чинників, які б спростовували наведене та наявності інших обставин, що становлять собою сукупність доказової бази про вчинення відповідного порушення з боку ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив".

Дані обставини зазначені у пунктах 64-72 Рішення № 60/57-р/к та підтверджені наступними доказами, що додаються й самим позивачем:

- листом ДП "Прозорро" від 31.07.2018 № 206/2105/03 - щодо входу в аукціон для участі у процедурі закупівлі;

- листом ТОВ "Закупки.Пром.УА" від 20.08.2018 № 673/08 - щодо завантаження тендерних пропозицій для участі у процедурі закупівлі.

На переконання суду апеляційної інстацнії, зазначене не може бути формальною обставиною та прямо свідчить про спільне ведення господарської діяльності, зокрема під час проведення процедури закупівлі з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b, що створює умови для обміну інформацією між таким суб`єктами.

Також, позивач посилався на відсутність в Рішенні № 60/57-р/к доказів узгодженості дій ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив", оскільки не встановлено кінцевого користувача мережевого ідентифікатора (IP-адреси) 91.204.180.156.

У контексті вищевикладеного колегія суддів звертає увагу, що законодавство про захист економічної конкуренції не містить перелік обставин, які мають бути обов`язково встановлені органами Комітету для кваліфікації порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як антиконкурентних узгоджених дій в органів Комітету відсутня необхідність встановлення (доведення) таких елементів складу правопорушення, як "об`єктивна сторона порушення", "суб`єктивна сторона порушення", "причинний зв`язок", оскільки законодавство про захист економічної конкуренції не оперує вказаними поняттями.

Так, у межах розгляду антимонопольної справи № 180/60/27-рп/к.22, враховуючи закріплену за органами Комітету виключну компетенцію розглядати та проводити розслідування у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, Відділенням було встановлено на підставі даних уповноважених фіскальних органів, документи яких в якості доказів додано позивачем до позову, а саме:

- Лист Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, ідентифікаційний код юридичної особи 39393260 (далі - ГУ ДФС у Київській області) від 11.04.2019 № 13077/9/10-36-08-01-14;

- Лист Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, ідентифікаційний код юридичної особи 39439980 (далі - ГУ ДФС у м. Києві) від 10.04.2019 № 9178/9/26-15-08-06-19.

Натомість, в розрізі сукупності інших встановлених обставин в антимонопольній справі, а саме:

- використанням однієї IP-адреси 188.163.1.52 для входу в аукціон;

- завантаженням ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив" з одного електронного майданчика у складі тендерної пропозиції документів зі спільними особливостями в оформленні;

- поданням учасниками у складі тендерної пропозиції довідок з послідовними номерами;

- залученням ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив" однієї особи до підготовки кошторисної документації;

- наявністю сталих господарських відносин між ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив";

- спільним місцем реєстрації засновників учасників;

- синхронністю дій учасників під час переказу коштів на рахунок оператора електронного майданчик.

Водночас суд апеляційної інстацнії зазначає, що місцезнаходження провайдера в іншій країні, не спростовує того факту, що позивач та ТОВ "Прайм-Атив" у період проведення процедури закупівлі з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b використовували одну і ту ж ІР-адресу для подання фінансової звітності без об`єктивних підстав такого використання та наведення пояснень з даного приводу.

Крім того, під час розгляду антимонопольної справи Відділенням було встановлено факт завантаження ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив" у складі тендерної пропозиції документів зі спільними особливостями в оформленні.

За результатом аналізу документів в антимонопольній справі, що відображено в пунктах 78-100 Рішення № 60/57-р/к, завантажених учасниками у складі тендерних пропозицій у процедурі закупівлі з ідентифікатором у системі UA-2018-02-02-002283-b, було встановлено ряд нехарактерних схожостей в їх оформленні, що наведене в тексті Рішення № 60/57-р/к.

За результатом порівняльного аналізу кошторисів, завантажених учасниками у складі своїх тендерних пропозицій для участі у процедурі закупівлі, Відділенням встановлено, що вони підготовлені однією особою - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3).

ТОВ "Інтер Євро Бізнес" Листом № 60-01/3339 повідомило, про те, що до підготовки документів (кошторисної документації) у процедурі закупівлі залучало ОСОБА_3, яка на підставі цивільно-правового договору, зобов`язувалась надати такі послуги: розробка проектно-кошторисної документації, розрахунок вартісних та кількісних показників з використанням програмного комплексу АВК-5 виконавця в обсязі і на умовах передбачених договором, а ТОВ "Інтер Євро Бізнес" зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи).

Надалі Відділенням встановлено ряд інших спільних схожостей в оформленні, що свідчить про підготовку таких документів однієї особою. При цьому, інформації та пояснень щодо складання кошторисів та тендерної документації загалом від ТОВ "Прайм-Актив" до Відділення не надходило.

Зокрема, при порівнянні довідки ААА № 0308692 від 31.01.2018, яка видана ОСОБА_1 (засновник, керівник ТОВ "Інтер Євро Бізнес" у період проведення процедури закупівлі) та довідки ААА № 0308693 від 31.01.2018, яка видана ОСОБА_2 (засновник, керівник ТОВ "Прайм-Актив" у період проведення процедури закупівлі) Відділенням встановлено, що останні виданні в один день і мають послідовні номери.

Учасники у складі тендерних пропозицій завантажили до системи "Prozorro" кошторисну документацію, у ТОВ "Інтер Євро Бізнес" електронний файл має назву "Кошторес", у ТОВ "Прайм-Актив" - "Кошторис".

Документи створені за допомогою програмного комплексу АВК - 5 (3.2.2).

Зазначена інформація відображена у лівому кутку форми. Колонтитул з версією програмного комплексу формується повністю автоматично, без можливості втручання з боку користувача.

За результатами аналізу кошторисної документації Учасників встановлено, що порядкові реєстраційні номери кошторисів є послідовними (зазначений параметр з шифром документу зазначається у правому верхньому кутку форми та формується автоматично). У ТОВ "Прайм-Актив" - 264_ДЦ_ ЛС1_2-1-1, у ТОВ "Інтер Євро Бізнес" порядковий реєстраційний номер 265_ДЦ_ЛС1_2-1-1.

Крім того, назви локальних кошторисів ідентичні з однаковим номером " №2-1-1", у обох учасників "Кошторисна трудомісткість, люд. год складає 5484,73", "Кошторисна заробітна плата, грн складає 169337", а також складені та підписані ОСОБА_3 ..

У контексті вищеивкладеного суд апеляційної інстанції констатує, якщо кошториси готувалися б окремо спеціалістами різних суб`єктів господарювання, що обраховують кошторисну вартість робіт, то порядкові реєстраційні номери та назви кошторисів були б різними.

Отже, вказані вище обставини свідчать про те, що подані у складі тендерних пропозицій ТОВ "Інтер Євро Бізнес" та ТОВ "Прайм-Актив" кошториси формувались послідовно та розроблені на одному комп`ютерному обладнанні одним спеціалістом - ОСОБА_3 , що свідчить про обмін інформацією, узгоджену поведінку учасників ще на стадії підготовки пропозицій у процедурі закупівлі та обізнаність щодо змісту пропозицій один одного.

Дослідження та встановлення обставин антимонопольної справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, оцінюється адміністративної колегією Відділення у взаємозв`язку, незалежно від фактично-доказової бази в частині кількості фактів (обставин), що свідчать про наявність мов для обміну інформацією між учасниками торгів.

Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України. висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 04.02.2021 року у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 08.11.2022 у справі № 910/3202/20.

Доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи Відділенням мають надто загальний характер, який свідчить про незгоду позивача із висновками Комітету, а не про відсутність належного мотивування Рішення № 60/57-р/к як такого.

Водночас, колегія суддів цілком погоджується із судом першої інстанції, що зміст Рішення № 60/57-р/к та матеріали справи підтверджують, що Відділення надало вичерпне обґрунтування своєї позиції та повно і об`єктивно з`ясувало обставини справи, з урахуванням доказів зібраних під час дослідження справи та/чи поданих сторонами.

Підсумовуючи все вищенаведене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Відділенням повно та всебічно встановлено обставини, які мають значення для справи, Рішення № 60/57-р/к від 30.05.2024 прийняте з дотриманням вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", відтак суд першої інстнції дійшов обгрунтованого та правомірного висновку, що підстави для визнання недійсним або скасування Рішення, передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відсутні.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також зазначити таке.

Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону № 2210 передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією.

Близька за змістом правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, від 13.03.2018 зі справи № 924/381/17, від 12.06.2018 зі справи № 922/5616/15, від 18.10.2018 зі справи № 916/3214/17, від 18.12.2018 зі справи № 922/5617/15, від 05.03.2020 зі справи № 924/552/19, і Верховний Суд у справі № 910/10212/19 не вбачає підстав відступати від неї.

Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу належить здійснювати оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності. Тобто, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку.

Близький за змістом висновок Верховного Суду викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2019 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18 і Верховний Суд у справі № 910/10212/19 не вбачає підстав відступати від нього.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/8753/24, за наведених скаржником доводів.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Євро Бізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/8753/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/8753/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи №910/8753/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано: 10.04.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.М. Сибіга

С.А. Гончаров