ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1387/24

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Київська обл., м. Бориспільський р-н., с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТС", м. Харків

про стягнення 111 109 грн. 19 коп.

Представники сторін:

позивача Юрченко Н.П.;

відповідача Гризодуб Я.Д.

Обставини справи:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ІТС про стягнення заборгованості у розмірі 111 109,19 грн., з яких: 57 115,45 грн. основного боргу; 44 044,77 грн. пені; 2 791,32 грн. 3% річних; 7 157,65 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та сплати комунальних послуг по договору № 02.1.2-25-161 від 01.04.2009 року.

30.07.2024 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, а дії позивача щодо нарахування плати за відсутності не лише факту надання послуг, а і самої такої можливості недобросовісними і нерозумними, оскільки йому не було забезпечено доступу до орендованого майна починаючи з 24.02.2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану в країні.

У позивача була відсутня реальна можливість надання відповідачу усіх передбачених договором №02.1.2-25-161 від 01.04.2009 послуг без можливості та фактичного використання відповідачем орендованого за договором №708/02.1.2-24-157 від 30.10.2008 приміщення.

14.07.2022 відповідач направив позивачу лист, яким повідомив, що з 24.02.2022, у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажор), а саме введенням воєнного стану ДП «МА «Бориспіль» припинив діяльність із експорту таімпорту вантажів, що унеможливило господарську діяльність ТОВ «ІТС», для ведення якої винаймалося приміщення. Крім того, із 24.02.2022 ДП «МА «Бориспіль» не надає можливості доступу співробітникам ТОВ «ІТС» до орендованого приміщення, з огляду на що співробітники ТОВ «ІТС» не знаходяться в орендованому приміщенні, а ТОВ «ІТС» не отримує послуги, передбачені договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг №02.1.2-25-161 від 01.04.2009.

Відповідач у своєму відзиві зазначає про те, що лише наприкінці грудня 2022 року у нього була змога потрапити до орендованого приміщення, після чого листом від 02.05.2023 відповідач ініціював розірвання договору оренди.

07.08.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому посилається на те, що 05.10.2022 між сторонами підписано додаткову угоду № 6 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, в якій сторони погодили, що з 24.02.2022 року позивач тимчасово, починаючи з 24.02.2022 року припиняє надання послуг, визначених у п.п.2-7 таблиці 1 договору, окрім таких послуг: виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль», відшкодування вартості спожитої електричної енергії, компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна.

За відсутності відповідного сертифікату, позивач не має юридичних підстав звільнити від відповідальності відповідача. При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення сторони від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Разом з тим, так як предметом позову є не орендна плата, а вартість послуг, що надані для утримання орендованого відповідачем приміщення, підтримання інфраструктури аеропорту тощо, від сплати яких відповідач не звільнений, які відповідно до положень договору, надаються і необхідність надання яких обумовлена самим фактом отримання приміщення у користування.

Отже, у відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України та п. 2.2.2 договору відповідач повинен оплатити надані йому послуги відповідно до вказаних актів та рахунків-фактур за період лютий-грудень 2022 року та січень квітень 2023 у загальній сумі 57 115, 45 грн.

13.08.2024 представником відповідача через систему «Електронний суд» подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає про те, що взагалі не визнає ані наявності у себе обов`язку з оплати за ненадані та неотримані послуги, ані будь-якого іншого порушення з його боку своїх зобов`язань. Підставою для відмови у позові відповідач визначив ненадання цих послуг позивачем та неотримання їх відповідачем з огляду, що так чи інакше було спричинено форс-мажорними обставинами, про які вказано у згаданому листі ТПП.

З 24.02.2022 р. відповідач не мав доступу до орендованого майна, що розташоване на території міжнародного аеропорту «Бориспіль», не використовував його за призначенням, та, як наслідок не отримував і не міг отримувати жодних послуг від позивача, які пов`язані з фактом такого використання.

Оскільки наймач (орендар) звільняється від внесення орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, він аналогічним чином (з огляду на зміст принципів розумності та справедливості, а також на похідний характер договору про відшкодування витрат балансоутримувача та надання комунальних послуг від договору оренди) має бути звільнений і від обов`язку по сплаті за комунальні послуги (чи інші послуги, які надаються виключно у зв`язку та за умови використанням такого орендованого майна) та компенсації витрат балансоутримувача, адже можливості користуватися цим майном такий наймач (орендар) позбавлений через обставини, за які він не відповідає.

Ухвалою суду від 04.09.2024 р. закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті.

В судових засіданнях оголошувалась перерва з 30.10.2024 по 13.11.2024, з 13.11.2024 по 11.12.2024, з 11.12.2024 по 22.01.2025.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

30.10.2008 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТС" (орендар) було укладено договір № 708/02.1.2-24-157 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до пункту 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення № 31 на першому поверсі офісної будівлі СПВО площею 17,3 кв.м.

Відповідно до п. 3.2. договору орендна плата визначається за результатами конкурсу на право оренди державного майна і за базовий місяць розрахунку орендної плати (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) без врахування ПДВ становить 3 900 грн.

Згідно п. 3.5. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношення 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Як вбачається із акту приймання-передачі орендованого майна від 30.10.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно приміщення № 31 на 1-му поверсі офісної будівлі СПВО, площею 17,30 кв.м., що розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, міжнародний аеропорт «Бориспіль».

01.04.2009 р. між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТС" був укладений договір № 02.1.2-25-161 про надання комунальних послуг для орендованого приміщення, відповідно до умов якого балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги: виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 1 Гкал.; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використання для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно, за місць; прибирання та вивезення побутових відходів та великогабаритних відходів за 1 куб.м; відшкодування витрат вартості послуги з поводження з побутовими відходами за 1 куб.м; утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території ДП МА «Бориспіль»; прибирання та вивезення побутових відходів та великогабаритних відходів за 1 куб.м; прибирання 1 кв.м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць; створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль»; забезпечення технічної можливості для під`єднання обладнання орендаря до електричних мереж балансоутримувача з метою передачі орендарю електричної енергії, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача за цінами (тарифами) встановленими уповноваженим органом державної влади (НКРЕКП); компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна.

Відповідно до 1.3. договору сплата за послуги здійснюється орендарем з дати підписання сторонами акту приймання передачі приміщення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 57 115 грн. 45 коп. заборгованості за період з лютого 2022 по квітень 2023 включно.

Однак, суд не може погодитись із твердженнями позивача, виходячи із наступного:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан.

Листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)

01.05.2023 року відповідач на адресу балансоутримувача направив лист № 01-05-23-01, яким повідомив про намір припинення договору оренди нерухомого майна, оскільки не мав змоги потрапити до орендованого майна на території аеропорту.

Суд звертає увагу на те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 02.1.2-25-161 є договором надання послуг.

Статтею 901 ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 5.1 договору №02.1.2-25-161 від 01.04.2009 сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених цим договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які одна зі сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, прийняття законів або нормативно правових актів, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором, на період їх дії.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що з 24.02.2022 у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення російських військ на територію України та запровадження в Україні у зв`язку із цим воєнного стану, і як наслідок цього правового режиму застосуванням певних обмежень на об`єктах критичної інфраструктури, зокрема введення обмеження на експлуатацію аеропортів та аеродромів та заборону польотів без дозволу Генерального штабу ЗСУ, відповідач не мав доступу до орендованого майна, що розташоване на території міжнародного аеропорту «Бориспіль», не використовував його за призначенням, та, як наслідок не отримував і не міг отримувати жодних послуг від позивача, які пов`язані з фактом такого використання.

Отже, відповідач був позбавлений можливості вільного, без непередбачених договором обмежень доступу до орендованого приміщення в ДП «МА «Бориспіль» впродовж лютого 2022 року травня 2023 року, а його господарська діяльність з оформлення документації та перевезення вантажів авіатранспортом була унеможливлена через запроваджені внаслідок початку бойових дій обмеження.

Оскільки наймач (орендар) звільняється від внесення орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, він аналогічним чином (з огляду на зміст принципів розумності та справедливості, а також на похідних характер договору про відшкодування витрат балансоутримувача та надання комунальних послуг від договору оренди) має бути звільнений і від обов`язку по сплаті за комунальні послуги (чи інші послуги, які надаються виключно у зв`язку та за умови використанням такого орендованого майна) та компенсації витрат балансоутримувача, адже можливості користуватися цим майном такий наймач (орендар) позбавлений через обставини, за які він не відповідає.

Суд вважає, що сертифікат про форс-мажорні обставини є належним доказом, виданим компетентним органом, який підтверджує відсутність вини відповідача у невиконанні ним зобов`язань за договором, укладеним з позивачем. Доказів на спростування викладеного у сертифікаті на підставі оцінених ТПП матеріалів позивачем до матеріалів справи не надавалось.

Відповідно до п. 1. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 08.04.2025 року.

Суддя Л.Я. Мальована