ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Справа№ 910/12333/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 25.03.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 (повний текст складено та підписано 12.12.2024)

у справі №910/12333/24 (суддя А.І. Привалов)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

про стягнення 2 053 944,81 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі, відповідач) про стягнення 2 053 944,81 грн, з яких 853 619,53 грн інфляційних втрат та 1 200 325,28 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем у період з 18.07.2023 по 23.10.2023 грошових зобов`язань за Договором №0533-03041 від 18.06.2019 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» інфляційні втрати у сумі 853 619,53 грн, 3% річних - 1200 325,28 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 24 647,37 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд встановив, що ураховуючи встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, преюдиційні обставини, період нарахування 3% річних та інфляційних втрат в межах справи №910/11404/23 - по 17.07.2023 (що додатково вбачається із розрахунку, який надавався у справі №910/11404/23 та який також надано до даної справи) та остаточне погашення відповідачем заборгованості лише 24.10.2023, у позивача виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.07.2023 по 23.10.2023, тобто за період, раніше не охоплений нарахуваннями та стягненнями у справі №910/11404/23.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3% річних позивача за період з 18.07.2023 по 23.10.2023, дійшов висновку, що він виконаний вірно, з урахуванням часткових сплат заборгованості відповідачем та висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 853 619,53 грн та 3% річних у сумі 1 200 325,28 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 31.12.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 скасувати повністю та ухвалити нове, яким у частині стягнення інфляційних втрат у сумі 853 619,53 грн відмовити повністю та зменшити на 90% суму, заявлену позивачем до стягнення 3% річних.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- з розрахунку штрафних та фінансових санкцій, долученого позивачем до позовної заяви, неможливо достовірно встановити як саме обчислено заявлену суму, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Поряд з цим, за результатами аналізу розрахунку виявлено, що даний розрахунок містить ряд арифметичних помилок, неточностей, невірне визначення періоду прострочення тощо, що в своїй сукупності зумовили безпідставне та необґрунтоване нарахування в деяких періодах грошових сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат в більшому розмірі, ніж це теоретично можливо;

- позивачем безпідставно включено день фактичної сплати суми боргу в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних;

- позивач розраховує інфляційну складову боргу з 18.07.2023 (з моменту попереднього розрахунку) по 23.10.2023 (дату фактичного погашення боргу), а тому інфляційна складова боргу в цей період складає «-1 791 751,35 грн», а отже вимога про стягнення заявленої суми у розмірі 795 374,39 грн не підлягає задоволенню взагалі;

- інфляційна складова боргу у вересні 2023 року розрахована за 22 дні, у жовтні 2023 року у розмірі 58 245,14 грн за 11 днів, що також є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині;

- судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду на підставі частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України клопотання відповідача про зменшення на 90% суми, заявленої позивачем до стягнення 3% річних.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

10.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що нарахування 3% річних на сплачену суму у день такого погашення не відбувалось. Вищезазначене чітко прослідковується з розрахунку позивача, а посилання відповідача є безпідставними, більше того, не підтверджені жодним доказом чи хоча б роз`ясненням у своєму ж контррозрахунку або апеляційний скарзі.

Щодо інфляційних нарахувань за жовтень 2023 року, то відповідач у контррозрахунку відображає грошову суму в розмірі 58 245,11 грн, нараховану як інфляційну складову боргу у жовтні 2023 року, чим підтверджує позицію позивача щодо її стягнення. Заборгованість у жовтні 2023 року існувала більше половини місяця (після часткової оплати 13.10.2023 залишок боргу до 23.10.2023 складав 7 280 642,11 грн). Отже, інфляційні втрати на вказану суму нараховано правомірно, з урахуванням висновків у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Стягнення в судовому порядку 3% річних та інфляційних втрат - єдина можливість отримати відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, а також стимулювання боржника до дотримання умов Договору, погоджених сторонами.

До того ж, відповідач ігнорує той факт, що суд першої інстанції залишив без розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних саме на підставі порушення останнім частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України. Так, суд врахував, що клопотання відповідача не було заявлено в підготовчому провадженні, а також відповідачем не було зазначено причини пропуску строку, встановленого законом і судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Барсук М.А., судді: Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

13.01.2025 головуючий суддя Барсук М.А. заявила самовідвід у справі №910/12333/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 самовідвід судді Барсук М.А. у розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 - задоволено; матеріали справи №910/12333/24 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12333/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

27.01.2025 матеріали справи №910/12333/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 на 25.02.2025.

У судове засідання, призначене на 25.02.2025, до суду апеляційної інстанції з`явилися представники Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2025 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 розгляд справи №910/12333/24 відкладено на 25.03.2025.

У судовому засіданні 25.03.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 25.03.2025, з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку ухвали суду від 25.02.2025 до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у підсистемі «Електронний суд».

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача просив суд задовольнити його апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у частині стягнення інфляційних втрат у сумі 853 619,53 грн відмовити повністю та зменшити на 90% суму 3% річних, заявлену позивачем до стягнення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.06.2019 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач, оператор системи передачі (ОСП), виконавець) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (далі - відповідач, користувач) укладеного договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0533-03041, відповідно до пункту 1.1. якого (тут і далі в редакції додаткової угоди від 27.01.2022) за цим договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга).

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (пункт 1.2. Договору).

Під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п.1.3. договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, ціна цього договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою (пункту 2.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.5. Договору розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

до 10 числа розрахункового місяця - 35% вартості послуги;

до 20 числа розрахункового місяця - 35%|вартості послуги;

до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості послуги.

Плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період (п. 2.6. договору).

Пунктом 2.7. Договору передбачено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця -наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно).

Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги у відповідному розрахунковому періоді виконавець направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди користувача (пункт 2.9. Договору).

Відповідно до пункту 3.2.1. Договору, одним із обов`язків користувача є своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим договором.

Згідно з пунктом 6.1. Договору за внесення платежів, передбачених главою 2 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 10.7. Договору передбачено, що рахунки, акти надання послуги, акти коригування до актів надання послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється стороною на виконання договору через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та мас повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені (пункт 10.8. Договору). Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, вважаються такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою) (пункт 10.10. Договору).

На виконання умов пункту 2.6. Договору відповідачем щомісячно (у період з грудня 2022 року по червень 2023 року) надавались до НЕК "Укренерго" повідомлення про планові обсяги Послуги на розрахунковий період, на підставі яких позивачем в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" формувалися та направлялися відповідачу відповідні рахунки, докази чого додано до матеріалів справи. Дані рахунки ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" мав оплачувати згідно з системою платежів і розрахунків, яка передбачена п. 2.5 договору.

Утім, усупереч зазначеним вище вимогам Договору, відповідач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планової вартості та оплату фактичної вартості за отриману послугу у період з грудня 2022 року по червень 2023 року включно, тобто розраховувався за отримані послуги у вказаний період несвоєчасно та не в повному обсязі, що стало підставою звернення НЕК "Укренерго" з позовом до ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі".

Спір розглядався у межах справи №910/11404/23. До стягнення з відповідача у вказаній справі позивачем було, зокрема, заявлено непогашену заборгованості у розмірі 289 326 650,10 грн, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на означену заборгованість за період з 11.12.2022 по 17.07.2023.

У процесі розгляду згаданої справи відповідачем було сплачено заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 289 326 650,10 грн остаточно лише 24.10.2023, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили та довідкою АТ "Ощадбанк", що додані до позову, у зв`язку із чим провадження у справі №910/11404/23 в частині стягнення основного боргу було закрито Господарським судом міста Києва за відсутності предмета спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 провадження у справі №910/11404/23 в частині позовних вимог про стягнення 289 326 650,10 грн основного боргу - закрито. Позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" інфляційні втрати у сумі 793 368,03 грн, 3% річних у сумі 5 432 058, 49 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 18 275,75 грн. В іншій частині позову відмовлено. Заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду строком на один рік задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 на шість місяців з дня ухвалення рішення до 09.05.2024. Повернуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" судовий збір у розмірі 849 365,20 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №АУ-4058 від 17.07.2023.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 залишено без змін.

Таким чином, позивач зазначає, що ураховуючи період нарахування 3% річних та інфляційних втрат в межах справи №910/11404/23 - по 17.07.2023 (що додатково вбачається із розрахунку, який надавався у справі №910/11404/23 та який також надано до даної справи) та остаточне погашення відповідачем заборгованості лише 24.10.2023, у нього виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.07.2023 по 23.10.2023, тобто за період, раніше не охоплений нарахуваннями та стягненнями у справі №910/11404/23.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 853 619,53 та 3% у розмірі 1 200 325,28 грн, розраховані за період з 18.07.2023 по 23.10.2023.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуг з передачі.

Так, укладений між сторонами спору Договір є за своєю правовою природою договором про надання послуг з передачі, відповідно до умов якого виконавець (позивач) має забезпечити безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, господарськими судами розглядалася справа №910/11404/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення з відповідача 319 995 986,64 грн з яких: 289 326 650,10 грн - сума основної заборгованості за Договором, 793 368,03 грн - інфляційні втрати, 5 432 058,49 грн - 3% річних, 24 443 910,02 грн - пеня.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення 289 326 650,10 грн основного боргу. Позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» інфляційні втрати у сумі 793 368,03грн, 3% річних у сумі 5 432 058,49 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 18 275,75 грн. В іншій частині позову відмовлено. Заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду строком на один рік задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 на шість місяців з дня ухвалення рішення до 09.05.2024. Повернуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» судовий збір у розмірі 849 365,20 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №АУ-4058 від 17.07.2023.

Судовими рішеннями у справі №910/11404/23 встановлено, що позивачем надавались послуги відповідачу за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0533-03041 від 18.06.2019 за період з грудня 2022 року по червень 2023 року, проте останній належним чином свої зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 289 326 650,10 грн, яка підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23 закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення 289 326 650,10 грн основного боргу з огляду на сплату відповідачем останнього під час розгляду справи, що підтверджується платежами: від 28.07.2023 № на суму 34 658 440,14 грн; від 31.07.2023 № на суму 22 681 936,99 грн; від 31.07.2023 № на суму 30 395 621,25 грн; від 31.07.2023 № на суму 12 635 588,74 грн; від 31.08.2023 № на суму 29 880 184,60 грн; від 22.09.2023 № на суму 10 899 497,15 грн; від 22.09.2023 № на суму 17 995 085,53 грн; від 29.09.2023 № на суму 49 144 177,91 грн; від 29.09.2023 № на суму 15 830,28 грн; від 29.09.2023 № на суму 36 367 857,71 грн; від 29.09.2023 № на суму 1 932 225,70 грн; від 13.10.2023 № на суму 35 439 561,99 грн; від 24.10.2023 № на суму 7 695 396,64 грн.

З огляду на зібрані у справі №910/11404/23 належні та допустимі докази суд встановив, що відповідач допустив прострочення виконання своїх обов`язків щодо строків оплати планової вартості отриманої послуги у період грудень 2022 року - червень 2023 року включно.

Суд у межах справи №910/11404/23 дійшов висновку, з урахуванням часткових оплат заборгованості відповідачем, що на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 793 368,03 грн та 3% річних у сумі 5 432 058,49 грн. При цьому, період нарахування 3% річних та інфляційних втрат в межах справи №910/11404/23 - по 17.07.2023 (що додатково вбачається із розрахунку, який надавався у справі №910/11404/23 та який також надано до даної справи).

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/11404/23, залишеному без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, а саме щодо порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих за Договором у період з грудня 2022 року по червень 2023 року послуг, погашення в повному обсязі основної заборгованості за Договором у розмірі 289 326 650,10 грн лише 24.10.2023, правомірності нарахування на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу у період по 17.07.2023, є преюдиційними для даної справи та повторного доведення під час її розгляду не потребують.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З матеріалів справи вбачається, що факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором встановлений у рішенні суду у справі №910/11404/23.

Таким чином, ураховуючи період нарахування 3% річних та інфляційних втрат в межах справи №910/11404/23 - по 17.07.2023 та остаточне погашення відповідачем заборгованості лише 24.10.2023, у позивача виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.07.2023 по 23.10.2023, тобто за період, раніше не охоплений нарахуваннями та стягненнями у справі №910/11404/23.

Місцевий господарський суд, враховуючи доведеність факту прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з повної оплати послуг за Договором, перевірив наданий позивачем розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача за період з 18.07.2023 по 23.10.2023 підлягають 853 619,53 грн інфляційних втрат та 1 200 325,28 грн 3% річних.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних містить ряд арифметичних помилок, неточностей, невірне визначення періоду прострочення тощо, що в своїй сукупності зумовило безпідставне та необґрунтоване нарахування в деяких періодах грошових сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат в більшому розмірі, ніж це теоретично можливо.

Так, за доводами скаржника, позивачем безпідставно включено день фактичної сплати суми боргу в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних; розраховано інфляційну складову боргу з 18.07.2023 (з моменту попереднього розрахунку) по 23.10.2023 (дату фактичного погашення боргу), а тому інфляційна складова боргу в цей період складає «-1 791 751,35 грн», а отже вимога про стягнення заявленої суми у розмірі 795 374,39 грн не підлягає задоволенню взагалі; інфляційна складова боргу у вересні 2023 року розрахована за 22 дні, у жовтні 2023 року у розмірі 58 245,14 грн за 11 днів, що також є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Аналогічні доводи висловлювались відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції.

Оцінюючи доводи скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу, що з огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі №921/460/22 вказав таке:

« 45. У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 зазначається, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці «А» на певну суму (до прикладу, 100 грн) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду «Х», помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, «і-1»), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн). Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: «Х» * «і-1» - 100 грн = «ЗБ», де «Х» - залишок боргу на початок розрахункового періоду, «і-1» - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці, 100 грн - умовна сума погашення боргу в цьому місяці, «ЗБ» - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць («ЗБ» відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців поспіль, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду («ЗБ») перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100 %.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). Подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

46. Вказані висновки відображені у низці постанов Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду (постанови від 20.01.2022 у справі №910/6802/21, від 23.09.2021 у справі №924/2/21, від 29.07.2020 у справі №914/1470/19 тощо).

47. Таким чином, при частковому погашенні боргу застосовується правило, за яким у розрахунковому місяці від загальної суми боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці, віднімається сума погашення. Залишкова заборгованість продовжує слугувати невиконаним грошовим зобов`язанням, на яке до моменту фактичного виконання можуть нараховуватися інфляційні втрати.».

Натомість висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, підлягають застосуванню в разі повного погашення боргу, що припадає на неповний місяць (з 1 до 15 числа відповідного місяця), а також у разі виникнення боргу в неповному місяці (якщо строк виконання грошового зобов`язання припадає з 16 до 31 числа відповідного місяця). За таких обставин інфляційна складова боргу не нараховується.

Якщо ж у конкретному місяці сума боргу зменшується лише частково (на певну суму), і надалі борг продовжує існувати, підстави для ненарахування інфляції за цей місяць відсутні. Зворотне означало б, що боржник, який щомісяця з 1 до 15 числа формально сплачує кредитору частину боргу (яка може бути незначною порівняно із загальною сумою боргу), повністю звільняється від обов`язку сплати інфляційних втрат з їх виключенням зі складу грошового зобов`язання.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (том 1, а.с. 78), колегія суддів зазначає, що він не суперечить вищенаведеним правилам їх обрахунку.

Станом на 18.07.2023 основна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становила 289 326 650,10 грн, що скаржником не спростовано й підтверджується обставинами, встановленими у межах справи №910/11404/23.

У період з 28.07.2023 по 24.10.2023 відповідач частинами погашав вказану заборгованість: згідно платіжних доручень від 28.07.2023 № на суму 34 658 440,14 грн; від 31.07.2023 № на суму 22 681 936,99 грн; від 31.07.2023 № на суму 30 395 621,25 грн; від 31.07.2023 № на суму 12 635 588,74 грн; від 31.08.2023 № на суму 29 880 184,60 грн; від 22.09.2023 № на суму 10 899 497,15 грн; від 22.09.2023 № на суму 17 995 085,53 грн; від 29.09.2023 № на суму 49 144 177,91 грн; від 29.09.2023 № на суму 15 830,28 грн; від 29.09.2023 № на суму 36 367 857,71 грн; від 29.09.2023 № на суму 1 932 225,70 грн; від 13.10.2023 № на суму 35 439 561,99 грн; від 24.10.2023 № на суму 7 695 396,64 грн.

Тобто, станом на 24.10.2023 відповідач повністю погасив наявну в нього заборгованість.

Усі здійснені відповідачем оплати враховані у розрахунку позивача, при цьому у разі часткової сплати заборгованості з відповідної дати нарахування здійснювалось на непогашену частину заборгованості.

Як приклад, 28.07.2023 відповідач сплатив 34 658 440,14 грн боргу.

Відповідно, з 28.07.2023 по 30.07.2023 (переддень наступної оплати частини боргу, що була проведена 31.07.2023), нарахування здійснювались на суму 254 668 209,96 грн (289 326 650,10 грн - 34 658 440,14 грн).

Отже, день оплати частини боргу не включався в розрахунок.

Щодо інфляційних нарахувань за жовтень 2023 року, то відповідач у контррозрахунку також відображає грошову суму в розмірі 58 245,11 грн, нараховану як

інфляційну складову боргу у жовтні 2023 року, чим фактично підтверджує позицію позивача щодо її стягнення. Водночас, заборгованість у жовтні 2023 року існувала більше половини місяця (після часткової оплати 13.10.2023 залишок боргу до 23.10.2023 складав 7 280 642,11 грн). Отже, інфляційні втрати на вказану суму нараховано правомірно, з урахуванням висновків у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Щодо клопотання відповідача про зменшення на 90% суми 3% річних, суд зазначає таке.

По-перше, як вірно наголосив суд першої інстанції, клопотання відповідача про зменшення на 90% суми 3% річних, заявленої позивачем до стягнення, не було заявлено в підготовчому провадженні та відповідачем не зазначено причин пропуску строку, встановленого законом і судом для його подання, а тому таке клопотання залишено судом без розгляду на підставі частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначеного скаржник в апеляційній скарзі не спростував.

Водночас, стосовно посилань скаржника на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, суд зазначає, що дійсно за певних умов суд може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Однак, у справі №902/417/18, на яку посилається відповідач, судом розглядалось питання зменшення не 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а 96% річних, нарахованих відповідно до умов договору. У справі №910/12333/24 позивачем заявлено вимоги про стягнення процентів річних в розмірі 3%, передбаченому статтею 625 Цивільного кодексу України, а тому обставини справ №902/417/18 та №910/12333/24 не є подібними, а відповідач безпідставно посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові у справі №902/417/18.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за її подання згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/12333/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Матеріали справи №910/12333/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.04.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко