ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025м. ХарківСправа № 922/1151/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (63523, Харківська обл., Чугуївський район, смт. Новопокровка, вул. В. Вєсіча, 1);
до Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149),
про визнання недійсним додатку до договору
за участю представників:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Новопокровський комбінат хлібопродуктів", смт. Новопокровка, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків, в якому просить суд, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (вх. № 10915 від 24.04.2024):

1. Визнати недійсним додаток № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 з моменту його укладання;

2. Визнати укладеним з 01.01.2019 додаток № 3 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем.

3. Визнати укладеним з 01.01.2019 додаток № 6 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем.

4. Визнати укладеним з 01.01.2019 додаток № 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції, запропонованій позивачем.

5. Застосувати наслідки недійсності додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 та визнання укладеним додатку № 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, шляхом зобов`язання Акціонерне товариство "Харківобленерго" провести перерахунок заборгованості та приведення у відповідність розрахунків вартості послуг за розподіл електричної енергії Державному підприємству "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" з 01.01.2019 по дату ухвалення судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/1151/24 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15 травня 2024 року об 11:00 год.

23.05.2024 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 13388), в якому проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, з посиланням на те, що рішенням судів встановлено факт де проходить межа балансової належності; ПС 110/10 кВ Новопокровка є власністю AT Харківобленерго і саме в ній проходить межа балансової належності і ніяких понижувальної КТПБ 110/10 там не встановлено; взагалі не зрозумілим є як саме розшифровується КТПБ; доповідна записка до акта приймання в експлуатацію місцевою комісією ІІІ пускового комплекса-комбікормового заводу від 1988 року взагалі не може підтверджувати факт наявності вказаного понижувальника КТПБ 110/10 в 2024 році; вимога про укладання додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 у редакції позивача є неправомірною та такою, що суперечить приписам чинного законодавства та сталої практики суду; враховуючи чинний додаток № 6 до договору та обставини які встановлені чинними рішеннями суду, вимога позивача про визнання укладеним додатку № 7 в його редакції є не обґрунтованою та безпідставною; ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів відповідає всім критеріям, наявність яких відповідно до п. 8.1. Порядку є підставою для віднесення підприємства до споживача 2 класу; визначення класу напруги не є договірною величиною та не може застосуватися у додатку до договору, так як є законодавчо встановленою величиною.

28.05.2024 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 13709), в якій вказує, що електроустановка КТПБ 110/10 є частиною електричної мережі і має всі ознаки рухомого майна, а тому речові права на останню не підлягають державній реєстрації в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а наданим позивачем акт прийомки в експлуатацію державною комісією ІІІ пускового комплексу - комбікормового заводу потужністю 1050 тон на добу та елеватор ємністю 14,4 тис. тон відображає, що саме позивачем було введено в експлуатацію вказану електроустановку та остання є частиною цілісного майнового комплексу підприємства. Також вказує, що предметом розгляду справи № 5023/3214/11 було визнання права власності відповідача на нерухоме майно ЗТП № 218 (Чугуївський р-н, с. Новопокровка, вул. Петровського, 11а, інв. № 00502513) та будівлю ОПК на ПС 110/10 (Чугуївський р-н, с. Новопокровка, вул. В. Вєсіча, 15-А, інв. № 00506791/02) за набувальної давністю, а отже, на думку позивача, вказані обставини жодним чином не стосуються тих, що підлягають встановленню у межах справи № 922/1151/24

03.06.2024 відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив на позов (вх. № 14371), в яких щодо перебування ПС 110/10 на балансі позивача, вказує, що судом апеляційної інстанції у справі № 5023/3214/11 встановлено, що ПС 110/10 не належить на праві власності позивачу та не входить до складу його цілісного майнового комплексу, а навпаки встановлено, що право власності на ПС 110/10 наявне у АТ Харківобленерго. Отже, вказує, що отримання ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів електричної енергії від оператора системи розподілу AT Харківобленерго на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ., не надано правову оцінку даному факту, а ухвалою Східного апеляційного господарського суду встановлено саме факт що ПС 110/10 не належить на праві власності позивачу та не входить до складу його цілісного майнового комплексу, а навпаки встановлено, що право власності на ПС 110/10 наявне у АТ Харківобленерго. Тобто, факти встановлені вказаними вище судовими рішеннями є преюдиціальними та не підлягають доказуванню в даній справі.

Рух справи також висвітлено у відповідних ухвалах суду.

У судове засідання 02.04.2025 представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду даного спору повідомлені належним чином.

Позивачем надано до суду клопотання про виклик у судове засідання спеціаліста у сфері електроенергетики (вх. № 8261), в якому посилається на те, що однією із позовних вимог позивача є визнання укладеним з 01.01.2019 додаток № 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в запропонованій позивачем редакції. Зазначений додаток № 7 є однолінійними схемами - схемами електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання, що підлягає дослідженню під час розгляду справи. З огляду на те, що дослідження вказаної схеми потребує спеціальних знань та навичок у сфері енергетики, з метою повного та всебічного розгляду справи існує необхідність у залучені та виклику відповідного спеціаліста.

Суд, дослідивши подане позивачем клопотання, керується наступним.

Згідно п. 8, 10 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Водночас, ухвалою Господарського суду Харківської області від 08 січня 2025 року, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно приписів ст. 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи той факт, що позивачем подано вказане клопотання вже під час розгляду даної справи по суті та без визначення поважності причин не подання вказаного клопотання в межах підготовчого засідання, суд керуючись ч. 2 ст. 207 ГПК України залишає вказане клопотання без розгляду.

Отже, в ході розгляду даного спору Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Разом з тим судом враховується, що у зв`язку з військовою агресією проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Судом здійснено розгляд справи у строки з урахуванням обставин, які склались у зв`язку з здійсненням військової агресії проти України, місцезнаходження сторін в зоні активних бойових дій, стадії розгляду справи, обставин пов`язаних з активними бойовими діями в зазначеному місті, необхідності забезпечення реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи, їх належного та безпечного доступу до правосуддя, складності справи, поведінки сторін, а також забезпечення безпеки відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

У судовому засіданні 02.04.2025, відповідно до ст. 240 ГПК України судом підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового розгляду докази, суд встановив наступне.

З 01.01.2019 Державне підприємство "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (споживач, позивач) приєдналось до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №14074 від 13.08.2004 за особовим рахунком № 14074 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

Згідно з п. 1.1 Типового договору, сторонами погоджено, що цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам, як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії умови договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням ст. 633, 634 ЦК України.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов.

Згідно з п. 2.1 Типового договору оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.

Відповідно до п. 3.1 Типового договору облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається оператором системи розподілу та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі Кодекс комерційного обліку) та з урахуванням вимог цього договору.

Згідно до п. 5.1 - 5.3 Типового договору ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача, зазначена в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків". За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт*год.).

Відповідно до п. 12.2 договору, усі додатки, зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох сторін.

01 червня 2021 року між сторонами підписано та скріплено печатками сторін додаток № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14072 від 01.01.2019 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

25 січня 2024 року позивачем направлено на адресу Чугуївського РРЕ лист за вих. № 49, відповідно до якого позивач просив надати копію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 14074 з усіма додатками.

Листом від 13 лютого 2024 року за вих № 56РРЕ/48 Щодо направлення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі, направлено на адресу позивача письмовий договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 14074, на умовах договору про постачання електричної енергії від 13.08.2004 № 14074, підписаний уповноваженою особою товариства.

05 квітня 2024 року за вих. № 152 (вх. № 3С/730 від 05.04.2024) позивач направив до Чугуївського РРЕ АТ Харківобленерго лист, відповідно до якого повідомив, що ознайомившись з проектом договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, не погоджується із вказаною відповідачем межею балансової належності, зазначеної у додатку № 6 та направив: копію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2029 № 14074; копію заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2029 № 14074; копію додатку до заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2029 № 14074; копію додатку № 14; копія порядку розрахунку за перетікання реактивної електричної енергії; копію додатку № 12; копію додатку № 13; копію додатку № 6 (Акт № 0082); копію додатку № 6 (Акт № 0083); копію Додатку № 4.

Листом від 10 квітня 2024 року який надано, зокрема у відповідь на лист позивача від 05.04.2024 вх. № 3С/730, відповідачем повідомлено позивачу, що в АТ Харківобленерго уже є підписаний з обох сторін та скріплений печатками акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності від 11.05.2021, згідно з якого споживачу, тобто ДП НКХП, належить лише кабельні лінії 10 кВ в комірках № 5 КХП 1 та № 8 КХП 2 на ПС 110/10 кВ Н.Покровка (додаток № 6) та Однолінійна схема (Додаток № 7). З боку АТ Харківоблеенрго зазначені додатки не потребують оновлення та перепідписання.

Як вказує позивач у позовній заяві, додаток № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14072 від 01.01.2019 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін не відображає дійсного волевиявлення позивача й відповідача та не спрямований на реальне настання правових наслідків та визначена межа балансової належності електромереж та електроустановок суперечить приписам Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) та Кодексу системи передачі.

З огляду на те, що межа балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, визначена у додатку № 6 та однолінійна схема електроустановки не відповідає дійсності, позивачем було направлено на адресу відповідача додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 3, 6 та 7, які відповідач не підписав та не надав відповідь про незгоду з їх підписанням, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взаємовідносини, які виникають між електропостачальниками та споживачами регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п. 2, п. 4 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. У відповідності до пп. 2.1.5. ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до п.п. 2.1.6. ПРРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема, документально підтверджене споживання електричної енергії.

Як було встановлено судом, 01.01.2019 Державним підприємством Новопокровський комбінат хлібопродуктів було підписано заяву-приєднання до договору про надання послуги з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 14074 (далі Договір) з Акціонерним товариством Харківобленерго на умовах договору про постачання електричної енергії від 13.08.2004.

Правовідносини між сторонами за договором стосуються сфери електроенергетики, діяльність у якій підпадає під державне регулювання, яке провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

01 червня 2021 року між сторонами підписано та скріплено печатками сторін додаток № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14072 від 01.01.2019 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Як вказує позивач у позовній заяві, укладений додаток № 6 не відображає дійсного волевиявлення позивача й відповідача та не спрямований на реальне настання правових наслідків.

Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину.

Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Як вбачається з вимог позову, позивач дійшов висновку про фіктивність додатку № 6 до договору з огляду на лист Чугуївське РРЕ АТ Харківобленерго від 13.02.2024, яким (листом) начебто повідомлено про відсутність підписаного договору про розподіл електричної енергії і додатку № 6 до договору.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, останній сам звертався до відповідача з проханням надати копію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №4074 з усіма додатками з метою приведення документообігу у належний стан, що підтверджується листом (вх. № 3С/170 від 25.01.2024).

Відповідачем листом від 13.02.2024 за вих. №56РРЕ/48-188 було направлено на адресу позивача примірник договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, для підписання з боку ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів, враховуючи приписи п. 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 та п. 2.1.5, п. 2.1.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Водночас, з даного листа не вбачається, що відповідачем разом з письмовим примірником договору було направлено ще й додатки до вказаного договору. Отже, за своєю правовою суттю лист від 13.02.2024 є лише супровідним листом наданим для відповіді споживачу.

Більш того, в матеріалах справи наявний лист від 10.04.2024 (вих. № 56РРЕ/48-470), яким відповідач повідомив позивача про наявність підписаних з обох сторін додатків № 6 та № 7 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Враховуючи вище викладене вбачається, що позивачем не доведено, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Крім того, суд враховує, що додаток № 6 до договору був предметом дослідження Господарським судом Харківської області у справі № 922/1533/23 за первісним позовом ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів до АТ Харківобленерго про зобов`язання здійснити перерахунок та за зустрічним позовом АТ Харківобленерго до ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів про визнання недійсним додатку № 3.1 до договору про постачання електричної енергії № 14074 від 13.08.2004.

Так, суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи № 922/1533/23 надали правову оцінку Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 11.05.2021 (додаток № 6 до договору) та встановили, що даний Акт створює відповідні правові наслідки.

Щодо твердження позивача, що додаток № 6 від 01.06.2021 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 14074 суперечить приписам ППРЕЕ та Кодексу системи передачі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1.1.2 п. 1.1 ПРРЕЕ, межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування.

Згідно п. 2.2.1 ПРРЕЕ, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і оператором системи (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Межа експлуатаційної відповідальності збігається з межею балансової належності, яка визначається правом власності споживача та оператора системи (основного споживача) на окремі елементи електричної мережі, або встановлюється за згодою сторін.

Якщо межа експлуатаційної відповідальності не збігається з межею балансової належності, у тому числі у випадку відсутності власника окремих елементів електричної мережі, сторони укладають договір про обслуговування ділянки між цими межами, в якому визначають взаємні обов`язки та відповідальність сторін з цього питання.

Точка розподілу електричної енергії встановлюється на межі балансової належності.

П. 2.2.2 ПРРЕЕ встановлено, що межа експлуатаційної відповідальності між споживачем та оператором системи за технічний стан і обслуговування електроустановок напругою до 1000 В встановлюється:

1) у разі повітряного відгалуження - у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі або на трубостояку, або на ввідних клемах першого комутаційного апарата, встановленого на ввідному пристрої будівлі споживача;

2) у разі кабельного вводу - на наконечниках кабелю живлення, приєднаних до ввідних клем першого комутаційного апарата, встановленого у ввідному пристрої будівлі споживача.

Відповідно до схеми електроустановки та точки розподілу мереж межа балансової належності за договором встановлена на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторного струму 10 кВ в комірці №5, на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторами струму 10 кВ в комірці №8 ПС 110/10 кВ Н.Покровка.

Вказана обставина підтверджена рішенням Господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі № 922/1533/23 (залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2024).

Право власності на ПС 110/10 кВ Новопокровка відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2021 у справі № 5023/3214/11 належить АТ Харківобленерго.

Межа експлуатаційної відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на межі балансової відповідальності.

Рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1533/23 від 15 січня 2024 року, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 04 квітня 2024 року, ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів, як споживач за договором про надання послуг з розподілу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу AT Харківобленерго на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ.

Тобто, даним рішенням суду встановлено факт того, що ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів отримує електричну енергію від оператора системи розподілу AT Харківобленерго2 на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що Господарським судом Харківської області у рішенні від 15 січня 2024 року по справі № 922/1533/23 встановлено, що ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів отримує електричну енергію від оператора системи розподілу AT Харківобленерго на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ, даний факт є такими, що не підлягає доказуванню, на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Твердження позивача про те, що перехід електричної енергії з ПС 110/10 Н.Покровка безпосередньо відбувається через електроустановку позивача, а саме понижувальну КТПТ 110/10 та як наслідок межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності знаходиться на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ-110 кВ, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у позивача права власності на електроустановку ПС 110/10.

Водночас, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Харківської області, яке набрало законної сили, відповідно до якого ПС 110/10 кВ Новопокровка відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 21.06.2021 у справі № 5023/3214/11 належить АТ Харківобленерго.

Доповідна записка до акта приймання в експлуатацію місцевою комісією ІІІ пускового комплекса-комбікормового заводу від 1988 року взагалі не може підтверджувати факт наявності вказаного понижувальника КТПБ 110/10 в 2024 році.

Враховуючи вище викладене в сукупності, позовні вимоги позивача про визнання недійсним додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 з моменту його укладання та визнання укладеним з 01.01.2019 додаток № 6 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в редакції позивача, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання укладеними з 01.01.2019 додатку № 7 та додатку № 3 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, суд вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач посилається на те, що межа балансової належності, зазначена у додатку № 6 не відповідає дійсності то й відповідно додаток № 7 у редакції запропонованій відповідачем також не відповідає дійсній однолінійній схемі підключення позивача, а тому позивачем було направлено відповідачу додаток № 7 в редакції, що відповідає дійсній межі балансової належності. А саме, у зв`язку з тим, що межа балансової належності позивача знаходиться на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізолятрів масляного вимикача відкритого розподільного пристрою ОРУ-110 кВ з номінальною напругою вище 27,5 кВ., то у додатку № 3 таблиця 1 Відомості про розрахункові засоби обліку активної та радіоактивної електричної енергії правильним буде відображення в п. 1 та 2 рядку у стопці клас напруги позначення 1.

Також позивач посилається на те, що не отримав від відповідача відповіді на пропозицію укласти спірні додатки в редакції позивача і відповідно до приписів ст. 646 ЦК України договір про надання послуг з розподілу електричної енергії разом з додатками є укладеним в редакції позивача, з огляду на вчинення відповідачем конклюдентних дій, а саме надання послуг з розподілу електричної енергії.

Приписами ст. 641 ЦК України встановлено, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Втім, як встановлено судом та зазначено в даному рішенні відповідачем листом від 10 квітня 2024 року було повідомлено позивача про те, що в АТ Харківобленерго уже є підписаний з обох сторін та скріплений печатками Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності від 11.05.2021, згідно з якого споживачу, тобто ДП НКХП, належить лише кабельні лінії 10 кВ в комірках № 5 КХП 1 та № 8 КХП 2 на ПС 110/10 кВ Н.Покровка (додаток № 6), та однолінійна схема (Додаток № 7). З боку АТ Харківоблеенрго зазначені додатки не потребують оновлення та перепідписання.

Тобто, твердження позивача про ненадання відповідачем відповіді на пропозицію укладення додатків до договору, є необґрунтованою та безпідставною.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.28 Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Водночас, ч. 6 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону, що у відповідності до ст. 3 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг належить до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Згідно з п.4 пп.7 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджене Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014 НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу, розподіл та постачання. Також, рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

Отже, правовідносини, які складаються щодо визначення тарифу на послугу з розподілу електричної енергії та порядку його застосування мають імперативний характер, регулюються виключно Державою та не залежать від волі сторін. В зв`язку з цим, та виходячи з правового аналізу умов укладеного між сторонами договору, вбачається, що тарифи на розподіл електричної енергії та критерії поділу обсягів розподіленої електричної енергії на класи напруги визначаються виключно нормативно-правовими актами НКРЕКП і не можуть визначатися сторонами у договорі.

При цьому, тариф на послуги з розподілу електричної енергії розраховується для споживачів та операторів установок зберігання енергії відповідного класу напруги (п. 8.1 Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №1430 від 25.08.2021) (далі Порядок). Визначення класу напруги здійснюється за приписами цієї ж постанови №1430 від 25.08.2021.

Так, відповідно до п. 8.1 Порядку споживачі та оператори установок зберігання енергії, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою 27,5 кВ та вище, а також споживачі та оператори установок зберігання енергії, приєднані до шин електростанцій (за винятком суб`єктів господарювання, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел, а саме з енергії сонячного випромінювання, біогазу, біомаси, енергії вітру та мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), відносяться до 1 класу напруги.

Споживачі та оператори установок зберігання енергії, які отримують електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності номінальною напругою нижче 27,5 кВ, відносяться до 2 класу напруги.

Як встановлено судом, ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів, як споживач за договором споживача про надання послуг з розподілу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу, АТ Харківобленерго на межі балансової належності номінальною напругою 10 кВ, що є нижче ніж 27,5 кВ.

Відповідно до схеми електроустановки та точки розподілу мереж межа балансової належності за договором встановлена на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторного струму 10 кВ в комірці №5, на болтових з`єднаннях кабельних наконечників КЛ 10 кВ з трансформаторами струму 10 кВ в комірці №8 ПС 110/10 кВ Н.Покровка.

Межа експлуатаційної відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на межі балансової відповідальності.

Наведені фактичні обставини справи підтверджуються двостороннім актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком № 6 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладений сторонами 01.06.2021.

Таким чином, ДП Новопокровський комбінат хлібопродуктів відповідає всім критеріям, наявність яких відповідно до п. 8.1. Порядку є підставою для віднесення підприємства до споживача 2 класу.

Щодо вимог позивача про застосування наслідків недійсності додатку № 6 від 01.06.2021 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 14074 від 01.01.2019 та визнання укладеними додатків № 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, шляхом зобов`язання Акціонерне товариство "Харківобленерго" провести перерахунок заборгованості та приведення у відповідність розрахунків вартості послуг за розподіл електричної енергії Державному підприємству "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" з 01.01.2019 по дату ухвалення судового рішення, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимог щодо визнання недійсним додатку № 6 від 01.06.2021 та визнання укладеними додатків № 3, 6, 7 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, та враховуючи відмову у задоволенні даних позовних вимог, вищезазначена вимога про застосування наслідків недійсності додатку № 6 та визнання укладеними додатків № 3, 6, 7 до договору - задоволенню не підлягає.

Враховуючи вище викладене в сукупності, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставним та таким, що не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що під час розгляду даного спору по суті позивач заявив, що рішенням Господарського суду Харківської області від 25.03.2025 у справі № 922/3185/24 витребувано із чужого незаконного володіння Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» трансформаторну підстанцію ПС 110/10 кВ «Новопокровка» разом з одноповерховою будівлею з залізобетонними перекриттями, яка знаходиться на межі земельної ділянки :00:003:0200. У зв`язку з чим, позивач просив суд врахувати зазначене під час ухвалення судового рішення по даній справі.

При цьому сторони зазначили, що на даний час, повне судове рішення по справі № 922/3185/24 не підписано.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, суд зазначає, що матеріали справи № 922/1151/24 не містять ані повного судового рішення у справі № 922/3185/24, ані доказів набрання даним рішенням законної сили. Сторонами також не надано до суду таких доказів.

При цьому суд наголошує на можливості позивача звернутися до суду із заявою про перегляд рішення у даній справі за ново виявленими обставинами, в порядку ст. 320 ГПК України.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Серявін та інші проти України вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополодних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на те, що суд відмовив у задоволенні позову, у відповідності 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 46, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Державне підприємство Новопокровський комбінат хлібопродуктів (вул. В. Вєсіча, б.1, смт. Новопокровка, Чугуївський р-н, Харківська обл., 63523; код ЄДРПОУ 00953042);

Відповідач - Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вулиця Георгія Тарасенка, буд. 149; ).

Повне рішення складено 14.04.2025.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1151/24