ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1200/24

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Лозинської І.В.,

секретар судового засідання Шовтюк І.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: Зеленова Л. В., довіреність від 31.10.2024

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства

про стягнення 18130, 92 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 168045,99 грн, з яких, 166202,33 грн основного боргу, 1652,94 грн пені та 190,72 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Типового договору розподілу природного газу, укладеного за результатами підписання відповідачем заяви-приєднання №В000ЗТ023 від 01.09.2023 в частині проведення розрахунків за спожиті послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою від 27.11.2024 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 19.12.2024 о 14:30 (а. с. 50).

Ухвалою від 19.12.2025 господарський суд відклав підготовче засідання на 23.01.2025 о 10:30 з підстав, у ній викладених (а. с. 54).

Ухвалою від 23.01.2025 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження у справ по 25.02.2025, відклав підготовче засідання на 20.02.2025 о 09:30 (а. с. 60).

20.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 17.02.2025, вих. №62 з клопотанням щодо зменшення пені та 3% річних (а. с. 62 - 64).

20.02.2025 до суду від позивача надійшла заява з додатками про зміну предмету позову та закриття провадження в частині стягнення 166202,33 грн основного боргу у зв`язку із його сплатою відповідачем, стягнення з відповідача 18130,92 грн, з яких, 9477,61 грн пені, 1063,65 грн 3% річних, 7589,66 грн інфляційних втрат (вх. г/с №01-44/518/25 (а. с. 67 - 77).

20.02.2025 до суду від позивача також надійшла відповідь на відзив відповідача із запереченнями щодо зменшення пені та 3% річних (а. с. 78 - 86).

Ухвалою від 25.02.2025 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення 166202,33 грн основного боргу за послуги з розподілу природного газу за жовтень 2024 року; прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову від 20.02.2025, постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 18130,92 грн, з яких,9477,61 грн пені, 1063,65 грн 3% річних, 7589,66 грн інфляційних, витребував у відповідача письмовий відзив щодо заяви позивача про зміну предмету позову (а. с. 88, 89).

Іншою ухвалою від 25.02.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 11.03.2025 о 12:00 (а. с. 90).

11.03.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення від 04.03.2025, вих. №77 щодо заяви позивача про зміну предмету позову від 20.02.2025 (а. с. 91, 92).

Ухвалою від 11.03.2025 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 10.04.2025 о 10:30 для підготовки сторін до судових дебатів (а. с. 95).

У засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримала згідно із заявою від 20.02.2025 про зміну предмету позову та уточнення позовних вимог, проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечила.

Представник відповідача в засіданні суду не прибула; в судовому засіданні 11.03.2025 заперечила щодо стягнення 18130,92 грн з підстав, викладених у запереченні від 04.03.2025, вих. №77, просила зменшити розмір штрафних санкцій у зв`язку із сплатою основного боргу під час розгляду справи у підготовчому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін під час розгляду справи по суті в засіданні 11.03.2025, а також представника позивача в даному судовому засіданні, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (зі змінами) (а. с. 17 - 39).

01.09.2023 Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство (відповідач) підписало заяву-приєднання №В0003Т023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а. с. 40), внаслідок чого з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (позивач) був укладений Типовий договір розподілу природного газу (далі - типовий договір) (а. с. 11 - 16).

Згідно з п. 1.3 типового договору він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання за формою, наведеною, зокрема, у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 типового договору визначено, що оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Згідно з п. 6.4 типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п. 6.6 типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 6.1 типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами також було складено акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до типового договору) щодо 2 об`єктів відповідача, розташованих за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Перемоги, 14-А, приміщення 1 та приміщення 2, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (а. с. 40 - 42).

На підставі укладеного типового договору в жовтні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 166202,33 грн, які відповідачем вчасно та в повному обсязі не були оплачені. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача 168045,99 грн, з яких, 166202,33 грн боргу за послуги з розподілу природного газу, 1652,94 грн пені та 190,72 грн 3% річних.

Згідно з п. 10 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Так, за даними попереднього оператора газорозподільної системи (АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз") за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року, відповідач спожив сумарно 977346,70 куб.м, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу № ЖТП0088773 від 31.10.2022, № ЖТП0090195 від 30.11.2022, №ЖТП0092760 від 31.12.2022, № ЖТП0094581 від 31.01.2023, № ЖТП0095930 від 28.02.2023, №ЖТП0097319 від 31.03.2023, № ЖТП0099345 від 30.04.2023 (а. с. 42 - 44).

Водночас для об`єкта відповідача за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Перемоги, буд. 14А, приміщення 1, було додатково враховано обсяг мінімального розміру річної замовленої потужності, згідно з вимогами п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ - 314 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим (а. с. 44).

Згідно з п. 6.2 типового договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023), для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70 грн за 1 куб.м (без ПДВ); з урахуванням ПДВ даний тариф становить 2,04 грн за 1 куб. м.

Платіжною інструкцією №76 від 29.01.2025 підтверджується оплата суми основного боргу відповідачем позивачу у розмірі 166202,33 грн (а. с. 70).

Як вбачається із заяви про зміну предмету позову та уточнення позовних вимог від 20.02.2025, позивач, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, здійснив донарахування 7824,67 грн пені та 872,93 грн 3% річних за період прострочення оплати з 26.11.2024 по 28.01.2025. Крім того, позивач додатково заявив до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 7589,66 грн (а. с. 67 - 77).

Ухвалою від 25.02.2025 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення 166202,33 грн основного боргу; прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову від 20.02.2025, постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 18130,92 грн, з яких, 9477,61 грн пені, 1063,65 грн 3% річних, 7589,66 грн інфляційних втрат (а. с. 88, 89).

Враховуючи вищевикладене, предметом розгляду даної справи станом на дату прийняття рішення господарським судом, є зазначені вище вимоги позивача.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (а. с. 11-16).

Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

За п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч. 2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 9477,61 грн пені, 1063,65 грн 3% річних та 7589,66 грн інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон" розрахунки позивача щодо 9477,61грн пені 1063,65 грн, 3% річних та 7589,66 грн інфляційних, суд встановив, що вони здійснені за умовами договору і приписами чинного законодавства і є арифметично вірними.

4. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та заперечень щодо стягнення інфляційних втрат, слід зазначити таке.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів ст. 546, 549 ЦК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Однак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Одночасно слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій.

Таке питання вирішується судом за ст. 86 ГПК України за результатами всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі, вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на обставини, на які посилається відповідач, наявні в матеріалах справи докази, враховуючи пояснення сторін, приймаючи до уваги погашення відповідачем основного боргу, з огляду на відсутність доказів понесення позивачем збитків, встановлені судом обставини щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, а також з огляду на те, що і позивач і відповідач відносяться до об`єктів критичної інфраструктури, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені на 50%, що складатиме 4738,81 грн.

Одночасно, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

Ці нарахування не є штрафними санкціями (неустойкою). Тому до них не застосовуються відповідні положення ГК України та ЦК України, у тому числі, положення ст. 233 ГК України щодо права суду зменшити розмір заявлених до стягнення санкцій.

Таким чином, клопотання відповідача щодо зменшення розміру 3% річних не підлягає задоволенню. За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

У свою чергу, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Заперечення відповідача стосовно одночасної зміни предмета і підстав позову та відсутністю у зв`язку із цим підстав для стягнення інфляційних нарахувань, є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги господарським судом.

Таким чином, заява позивача про зміну предмету позову вирішена в межах розгляду даної справи, відповідною ухвалою від 25.02.2025, яка набрала законної сили. Відтак, додаткових висновків суду за результатом вирішення справи, не потребує.

5. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

У матеріалах справи є докази погашення основного боргу позивачем.

З огляду на викладене, слід стягнути з відповідача 133922,12 грн, з яких, 4738,81 грн пені, 1063,65 грн 3% річних, 7589,66 грн інфляційних втрат.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 50%.

3. Стягнути з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (12441, Житомирська область, Житомирський район, селище Новогуйвинське, вул. Миру, буд. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ):

- 4738,81 грн пені;

- 1063,65 грн 3% річних;

- 7589,66 грн інфляційних втрат;

- 2422,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.04.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам "Електронний суд"