ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5588/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Задорожному А.О.;

за участю представників:

від позивача: Футурян С.М.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; );

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ЛІДЕР» (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 18, офіс 502; );

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 );

про стягнення 245 316,55 грн., -

1. Суть спору.

23.12.2024 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№5731/24) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до відповідачів ТОВ «РВК ЛІДЕР» та ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 245 316,55 грн, що складається з 173 972,09 грн. основний борг, 71 344,46 грн. заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов Кредитного договору №011/87120/00848995 від 16.03.2020 та Договору поруки №140916/87120/328351 від 16.03.2020 в частині повного та своєчасного повернення грошових коштів кредитору, за якими у позивача відповідно до Договору відступлення права вимоги №114/2-72 від 24.07.2024 наявне право вимоги.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 30.12.2024 відкрито провадження у справі та прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання на 03.02.2025 об 11:30.

Про вказане сторін було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду до електронного кабінету позивача та на зареєстровану адресу місцезнаходження ТОВ «РВК ЛІДЕР» та на зареєстровану адресу місцепроживання ОСОБА_1 , отриману судом згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру.

У судове засідання 03.02.2025 сторони не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим, суд оголосив перерву в розгляді справи до 06.03.2025 о 15:00 та визнав обов`язковою явку позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Про вказане сторін було повідомлено шляхом направлення копії ухвали суду від 03.02.2025 до до електронного кабінету позивача та на зареєстровану адресу місцезнаходження ТОВ «РВК ЛІДЕР» та на зареєстровану адресу місцяпроживання ОСОБА_1 .

13.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№4987/25).

У судове засідання 06.03.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача-1 та представник відповідача-2 в судове засідання не з`явились.

У судовому засіданні 06.03.2025, суд без оформлення окремого документа оголосив про перерву в розгляді справи по суті до 07.04.2025 о 14:30.

У судовому засіданні 07.04.2025, за участі представника позивача, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі та відклав складення повного рішення до 14.04.2025.

Суд враховує, що про відкриття провадження у справі та подальший її розгляд відповідачів було повідомлено належним чином, а саме шляхом направлення ухвал суду на зареєстровану адресу місцезнаходження ТОВ «РВК ЛІДЕР», отриману згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на зареєстровану адресу місцепроживання ОСОБА_1 , отриману судом згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру.

Водночас ухвали суду не були вручені відповідачам та повернулися до суду у зв`язку з тим що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), Рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою Судова повістка, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

За змістом п. 83 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто поштовим відділенням зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідачів, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

3. Аргументи учасників.

3.1. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

У якості обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 16.03.2020 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «РВК ЛІДЕР» укладено Кредитним договір №011/87120/00848995, за яким ТОВ «РВК ЛІДЕР» отримано 350 000,00 грн. кредиту.

Так, на виконання умов Кредитного договору банком було надано позичальнику кредитні кошти, натомість, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором виконав неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 30.07.2024 у нього утворилась заборгованість в розмірі 328797,33 грн.

Як зазначає позивач, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору.

Окрім того позивач вказує, що 24.07.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №011/87120/00848995 від 16.03.2020, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «РВК ЛІДЕР», перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відтак позивач зазначає, що станом на момент звернення з позовом до суду за ТОВ «РВК ЛІДЕР» наявна заборгованість за Кредитним договором, що складається з 173 972,09 грн. заборгованості за кредитом та 71 344,46 грн заборгованість за відсотками.

3.2. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ЛІДЕР» та ОСОБА_1 .

ТОВ «РВК ЛІДЕР» та ОСОБА_1 своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалися, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачами до матеріалів справи не додано.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір який виник між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «РВК ЛІДЕР», ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

16.03.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», (далі - Кредитор) та ТОВ «РВК ЛІДЕР» (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №011/87120/00848995, відповідно до п. 1.1. якого, Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти надалі (далі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 350 000,00 грн (далі - ліміт), а Позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.

Згідно п. 1.2. Кредитного договору, кінцевий термін надання кредиту 16.05.2020 - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту.

Згідно п. 1.3. Кредитного договору, кінцевий термін погашення кредиту 16.03.2023, або інша дата визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 Договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, а саме: фінансування витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком та надання або повернення фінансової допомоги, внесків до статутного фонду, благодійних внесків, виплати дивідендів.

Як вбачається з п. 2.1. Кредитного договору, протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3. договору включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 22%. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 22% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом/простроченої заборгованості за договором протягом всього строку користування кредитом/наявності простроченої заборгованості. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (траншу) та не враховується день погашення кредиту/простроченої заборгованості в повному обсязі.

Згідно із п. 2.4. Кредитного договору, розмір процентної ставки, за якою позичальник сплачує кредитору проценти за фактичне користування кредитом до настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначена пунктом 2.1. договору збільшується на 200 базисних пунктів при кожному невиконанні або неналежному виконанні позичальником будь-якої з умов, передбачених п. 3.6. та/або п. 6.1. та/або п. 6.4. та/або п. 7.1.1. та/або відмови від виконання вимоги кредитора, передбаченої п. 8.1.4. договору.

Підпунктами 3.1.3. 3.1.4., п 3.1. Кредитного договору передбачено, що обов`язковими умовами надання позичальнику кредиту або його частини (траншу) є зокрема:

- наявність поточного рахунку;

- надання кредитору письмової заяви позичальника про надання кредиту (траншу) за формою, установленою кредитором (із зазначенням цільового використання, не пізніше кінцевого терміну надання кредиту та за умови, що сума запитаного кредиту, зазначена в заяві це перевищує розмір невикористаного ліміту.

Як передбачено п. 4.1. Кредитного договору, виконання зобов`язань позичальника, що виникають (в т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором, забезпечується порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений після укладення договору, але до дня надання кредиту за договору, між Кредитором і Поручителем Кудревим. О.М. Поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі договору.

Відповідно до п. 5.2., 5.3. Кредитного договору, позичальник здійснює повернення Кредиту та сплату Процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з Графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його використання. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 16 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

При простроченні погашення ануїтетного платежу проценти, нараховані на суму простроченої заборгованості за Кредитом за період прострочення, в тому числі, визначені п. 2.2. договору, підлягають сплаті додатково до сум, передбачених графіком. При цьому, у разі нездійснення погашення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту проценти, передбачені п. 2.2. договору, нараховуються та сплачуються позичальником за період з дати кінцевого терміну погашення кредиту (включно) по календарний день, що передує дню фактичного погашення заборгованості за договором в повному обсязі.

Пунктом 5.6. Кредитного договору, передбачено, що підписанням договору Позичальник надає право кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника (в т.ч. його структурних підрозділів), зокрема, з поточного рахунку, з рахунків, що будуть відкриті Позичальнику у кредитора протягом строку дії договору та реквізити яких Кредитор визначить самостійно, в розмірі сум, належних до сплати позичальником за договором та/або договорами забезпечення, в т.ч. з метою погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, комісій, пені, штрафу, відшкодування витрат та інших платежів, передбачених договором/договорами забезпечення. Таке договірне списання може здійснюватися Кредитором протягом строку дії договору будь-яку кількість разів, починаючи з дати настання строку виконання відповідного грошового зобов`язання (включно) до повного погашення заборгованості.

Як передбачено п. 12.1 Кредитного договору, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Також між сторонами було укладено Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів від 16.03.2020, що є Додатком №1 до Кредитного договору, сторони визначили що в період з 16.04.2020 по 16.03.2020 Позичальник шляхом здійснення 36 щомісячних платежів в розмірі 13 366,66 грн., для погашення суми Кредиту.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по банківському рахунку, АТ «Райффайзен Банк Аваль» 24.03.2020 здійснило перерахування грошових коштів в розмірі 350 000,00 грн. на банківський рахунок ТОВ «РВК ЛІДЕР».

Також 16.03.2020, між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Кредитор) та ОСОБА_1 (далі - Поручитель) укладено Договір Поруки №140916/87120/328351, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 (надалі - відповідач-2/поручитель) 27.10.2020 укладено договір поруки № 144302/87120/328351 (надалі - договір поруки).

У розділі «Визначення термінів» сторонами погоджено, що позичальником (боржником) є ТОВ «РВК Лідер», а основний договір кредитний договір № 011/87120/00921549 від 27.10.2020, укладений між позичальником та кредитором, із змінами та доповненнями до нього, що внесені та будуть внесені у майбутньому.

Згідно п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за цим договором забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

За приписами п. 2.1. Договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

Згідно з п.2.2. Договору поруки, Поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

Відповідно до п. 6.1. Договору поруки встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора. Строк поруки, що встановлена договором, за кожним забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього строку у разі, якщо кредитор у межах цього строку пред`явив вимогу до поручителя. Сторони погодили, що строк поруки для забезпечених зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, обчислюється окремо по кожній його частині починаючи від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідної частини такого забезпеченого зобов`язання.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, станом на 29.07.2024, ТОВ «РВК ЛІДЕР» повинно було здійснити сплату кредиту в розмірі 388 311,48 грн. а також 201 072,34 грн. відсотків, водночас фактично було здійснено погашення кредиту в розмірі 214 339,39 грн. та відсотків в розмірі 129 727,88 грн.

24.07.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-72, відповідно до п. 2.1. якого, на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі(ах) боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 2.2. Договору відступлення права вимоги, сторони узгодили, що відступлення Новому кредитору зазначених в попередньому Реєстрі боржників (Додаток № 1 до договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що Реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.

Згідно із п. 2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, Новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах та договорах забезпечення, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників та поручителів належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.

Пунктом 2.6. Договору відступлення права вимоги визначено, що відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення.

Протягом 10 календарних днів з дати відступлення прав вимоги за цим договором Первісний кредитор здійснює розсилку повідомлень боржникам та поручителям про відступлення Новому кредитору прав вимоги згідно діючого законодавства України (п. 2.7. Договору відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 3.1. Договору відступлення права вимоги загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору) становить 9954359,21 грн.

Згідно із п. 5.5. Договору відступлення права вимоги, з дати відступлення права вимоги новий кредитор приймає на себе всі ризики, пов`язані із подальшим стягненням заборгованості за кредитними договорами та зверненням стягнення за договорами забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, що випливає із прав вимоги та звернення стягнення за договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України.

Договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору (п. 7.1. договору).

Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 30.07.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.24, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ТОВ «РВК Лідер» за кредитним договором №011/87120/00848995 від 16.03.2020 в сумі 245 316,55 грн, з яких: 173 972,09 грн - заборгованість за основним боргом по кредиту; 71 344,46 грн - заборгованість за відсотками.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перерахувало АТ «Райффайзен Банк» оплату за відступлення прав вимоги згідно договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 у розмірі 9 954 359,21 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 372 від 24.07.24.

26.11.2024 позивачем на адресу ОСОБА_1 (поручитель) було надіслано досудову вимогу №8827104 від 22.11.2024 щодо погашення заборгованості за кредитним договором №011/87120/00848995 від 16.03.2020 у п`ятиденний термін з моменту отримання цієї вимоги в сумі 328797,33 грн, з яких: 245 316,55 грн, з яких: 173 972,09 грн - заборгованість за основним боргом по кредиту; 71 344,46 грн - заборгованість за відсотками. Однак вказана вимога відповідачами залишена без виконання та відповіді.

Враховуючи невиконання відповідачами своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 245 316,55 грн, з яких: 173 972,09 грн - заборгованість за основним боргом по кредиту; 71 344,46 грн. - заборгованість за відсотками.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

За змістом статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами статті 626 ЦК України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Частиною першою статті 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Статтею 1055 ЦК України, унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором №011/87120/00848995 від 16.03.2020 виконав належним чином, перерахувавши на рахунок ТОВ «РВК ЛІДЕР» кредитні кошти у розмірі 350 000,00 грн., що підтверджується випискою за особовим рахунком.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом положень статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як було встановлено судом, позивач свої зобов`язання за Кредитним договором №011/87120/00848995 від 16.03.2020 виконав належним чином, перерахувавши на рахунок ТОВ «РВК ЛІДЕР» кредитні кошти у розмірі 350 000,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача. Також із зазначеної виписки вбачається, що відповідачем було здійснено часткове погашення кредиту а саме, 173 972,09 грн погашення суми кредиту та 71 344,46 грн. погашення заборгованості за відсотками.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» унормовано, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 за №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 за №75.

Відтак із вищенаведених норм законодавства, суд доходить висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, КГС ВС у постанові від 20.07.2023 по справі №910/15194/20 (п.56-59) дійшов такого ж висновку.

Як було встановлено судом, згідно п. 1.3. Кредитного договору, ТОВ «РВК ЛІДЕР» був зобов`язаний повернути кредит до 16.03.2023 та здійснювати загальне погашення кредиту за Графіком, який є Додатком 1 до Кредитного договору.

Водночас, ТОВ «РВК ЛІДЕР» свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на момент укладення між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» договору відступлення права вимоги, за ТОВ «РВК ЛІДЕР» утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 173 972,09 грн., та за відсотками в розмірі 71 344,46 грн., що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, дійшла, зокрема наступних висновків:

- у частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносини між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону (пункт 112 постанови);

- сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України» (пункти 114-116 постанови).

Враховуючи викладені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, умови Кредитного договору №011/87120/00848995 від 16.03.2020, укладеного між сторонами, суд доходить висновку, що позивач міг правомірно нараховувати проценти на кредитний борг відповідача, до 16.03.2023. Тобто 16.03.2023 право банку здійснювати нарахування процентів припинилося.

Відтак суд доходить висновку, що розмір процентів які були правомірно нараховані позивачем та які підлягають стягненню з ТОВ "РВК ЛІДЕР" становить 18 869,78 грн., розмір процентів нарахованих станом на 16.03.2023.

Порядок заміни кредитора у зобов`язанні регулюється статтями 512 - 519 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України, визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як було встановлено судом, АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги до відповідачів за вказаним Кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором №114/2-72 від 24.07.2024.

Частиною 1 статті 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України, визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, від шкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Таким чином суд доходить висновку, що укладенням Договору поруки №140916/87120/328351 від 16.03.2020, АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 забезпечено виконання ТОВ «РВК ЛІДЕР» своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК України).

Отже, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителем кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Жодної з підстав для припинення дії Договору поруки №140916/87120/328351 від 16.03.2020, визначених ст. 559 ЦК України, судом не встановлено.

Позовні вимоги в даній справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача є можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд впливає, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних відносин.

Таким чином, захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителя у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього.

Як було встановлено судом, на момент розгляду справи, ні ТОВ "РВК ЛІДЕР" як позичальник за Кредитним договором, ні ОСОБА_1 , як поручитель за договором поруки, заборгованість перед Кредитором не погасили.

Оскільки ТОВ "РВК ЛІДЕР" не виконав умови основного зобов`язання, чим порушило умови Кредитного договору та вищезазначені норми матеріального права, то правомірним є звернення позивача з даним позовом до відповідачів.

Враховуючи зазначене, стягненню солідарно з ТОВ "РВК ЛІДЕР" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" підлягає сума розмірі 173 972,09 грн. заборгованості за тілом кредиту та 18 869,78 грн. заборгованості за відсотками.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29). Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" своєму рішенні від 18.07.2006 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку що позовні вимоги ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ТОВ "РВК ЛІДЕР" та ОСОБА_1 , про стягнення 245 316,55 грн, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 173 972,09 грн. заборгованості за кредитом та 18 869,78 грн. заборгованості за відсотками, оскільки саме такий розмір заборгованості є обґрунтованим, таким що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.129 ГПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2857,28 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ЛІДЕР» (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 18, офіс 502; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) заборгованість за основним боргом в розмірі 173 972/сто сімдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят дві/грн. 09 коп. та 18 869/вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять/грн 78 коп. заборгованості за відсотками.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕКЛАМНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ЛІДЕР» (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 18, офіс 502; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) 1428/одну тисячу чотириста двадцять вісім/грн 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ) 1428/одну тисячу чотириста двадцять вісім/грн 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

5.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 14 квітня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська