УХВАЛА

14 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/15690/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Служби безпеки України

на рішення Господарського суду міста Києва (Головіна К.І.)

від 21.05.2024 (повний текст складений 04.06.2024)

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Ходаківська І.П., Демидова А.М., Владимиренко С.В.)

від 26.02.2025 (повний текст складений 11.03.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест 2018"

до Міністерства юстиції України

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смірнова Алла Сергіївна

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Смарт Інвестментс (Сайпрус) ЛТД (Smart Investments (CY) LTD)

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Служба безпеки України

про визнання незаконним та скасування наказу в частині, скасування реєстраційної дії та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест 2018" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Відповідач), у якому просило:

- визнати наказ Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 02.05.2023 №1562/5 незаконним та скасувати його в частині пункту 2 щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" від 13.01.2023 №005079329 щодо Позивача, проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою А.С., та пункту 6 в частині виконання вказаного пункту 2 наказу;

- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань реєстраційну дію "Скасування реєстраційної дії" від 02.05.2023 №007079329, проведену реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Лугченко А.Г. щодо Позивача;

- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційну дію "Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника" від 13.01.2023 №005079329 щодо Позивача, проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою А.С.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 у справі №910/15690/23 у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 залишено без змін. Вирішено питання про витрати зі сплати судового збору.

4. 24 березня 2025 року третьою особою-3 (Скаржником) із використанням підсистеми "Електронний суд" подано Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №910/15690/23, у якій Скаржник просить:

- поновити строк для касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 у справі №910/15690/23;

- змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення та викласти її з урахуванням доводів касаційної скарги.

5. У тексті касаційної скарги Скаржником наведено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

6. Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 ГПК України.

7. Повний текст оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №910/15690/23 складено 11.03.2025 року, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на вищевказану постанову було 31 березня 2025 року, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

8. Касаційну скаргу Скаржник направив до Верховного Суду 24.03.2025, тобто в межах процесуального строку.

9. Отже, оскільки касаційну скаргу подано в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого приписами статті 288 ГПК України, клопотання Скаржника залишається без розгляду.

10. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

11. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

12. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

13. Відповідно до вимог частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

14. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України).

15. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

16. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

17. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

18. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

19. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

20. Системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

21. Отже, процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

22. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

23. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

24. Звертаючись із касаційною скаргою, Скаржник не зазначає підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України.

25. Крім того, Скаржник у касаційній скарзі зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

26.Водночас Суд звертає увагу Скаржника, що, оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення, передбачене частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу, призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

27. У разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, Скаржнику необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо Скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом та як це впливає на оскаржуване судове рішення. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення.

28. Однак Скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.

29. У касаційній скарзі Скаржником викладено обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Однак, обґрунтовуючи неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Скаржник у тексті касаційної скарги наводить лише обставини справи без посилання на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України.

30. Отже, Скаржник не виконав вимоги пункту 5 частини другої статті 290, абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України, позаяк належним чином не визначив підставу (підстави) касаційного оскарження.

31. Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

32. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не виклав у тексті касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

33. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

34. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

35. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

36. Для усунення виявлених недоліків Скаржник повинен належним чином визначити та обґрунтувати підстави касаційного оскарження (див., зокрема, пункти 12- 20 цієї ухвали).

37. Отже, касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

38. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами її надсилання сторонам у справі.

39. Клопотання Скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження буде розглянуто Судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №910/5996/24 залишити без руху.

2. Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Службі безпеки України усунути виявлені недоліки у такий спосіб:

- навести та належним чином обґрунтувати підстави касаційного оскарження з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

4. Роз`яснити Скаржникові, що в разі невиконання вимог Суду касаційна скарга у справі №910/15690/23 вважатиметься неподаною та підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська