ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"07" квітня 2025 р. Справа№ 910/5808/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Цікра А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 07.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 (повний текст рішення підписано 14.10.2024)

у справі №910/5808/24 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

В судовому засіданні 07.04.2025 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" 07.02.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 07.02.2025) звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" не залучалось до участі в справі, не було її учасником і, відповідно, йому не вручався повний текст оскаржуваного рішення у порядку, передбаченому ГПК України. У той же час, 21.01.2025 ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» звернулося до Житомирської МР з листом № 74 (додається до апеляційної скарги) з проханням надати наявну інформацію щодо судової справи № 910/5808/24 та копію оскаржуваного рішення. 24.01.2025 ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» отримало лист ВК Житомирської МР від 24.01.2025 №21/369 (додається до апеляційної скарги), до якого був доданий повний текст оскаржуваного рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ҐРІН БІН УКРАЇНА» (далі - Апелянт, ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», Товариство) вважає, що при ухваленні Оскаржуваного рішення Господарський суд міста Києва не з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

В описовій частині Оскаржуваного рішення судом першої інстанції встановлено, що Рішенням № 2069 за результатами відповідного конкурсу було визначено виконавців послуг з вивезення побутових відходів на певній території м. Житомир. У межах території (лоти) № 1, № 3, № 4 та № 6 - ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА», в межах території № 2 (лот) - КП «АТП 0628», а в межах території (лот) № 3 - ПП «КВЖРЕП № 8».

Однак поза оцінкою суду залишився логічний та явний факт того, що після визначення Житомирською МР виконавцями відповідних послуг ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», КП «АТП 0628» та ПП «КВЖРЕП № 8», останні вступили у правовідносини зі споживачами (юридичні та фізичні особи), які тривали на момент розгляду даної справи.

Аргументуючи відмову у задоволенні клопотання Виконкому про залучення до участі

у справі третіх осіб - ПП «КВЖРЕП № 8», ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», КП «АТП 0628», в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.08.2024 у справі № 910/5808/24 суд зазначив таке:

«Проте, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, а саме оскарження рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/19-р/к по справі № 185/60/32-рп/к.22, яким визнано дії позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що призвели до обмеження конкуренції на ринку послуг з вивезення твердих побутових відходів, тобто відповідачем в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22, є сааме Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області, при цьому Приватне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Бін Україна» та Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство 0628» Житомирської міської ради не є ані відповідачами в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22, ані третіми особами, відтак суд не вбачає підстав для залучення вказаних юридичних осіб до участі у справі в якості третіх осіб, а тому відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення третіх осіб та у задоволенні заяви Приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.»

Розглядаючи справу про порушення антимонопольного законодавства на конкретному ринку послуг (послуг з вивезення побутових відходів у м. Житомирі) та відмовляючи у клопотанні Позивача про залучення до участі у справі ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», КП «АТП 0628» й ПП «КВЖРЕП № 8» в якості третіх осіб, судом не наведено змістовного обґрунтування щодо відсутності при вирішенні спору між Позивачем і Відповідачем порушення прав, свобод та інтересів зазначених третіх осіб, які фактично були та є виконавцями послуг на даному ринку.

Апелянт вважає необґрунтованою та передчасною відмову у задоволенні клопотання Виконкому про залучення до участі у справі третіх осіб, оскільки суд керувався тим фактом, що вказані у клопотанні юридичні особи (в тому числі й ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА») не є ані відповідачами в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22, ані третіми особами.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про залучення третіх осіб на стадії підготовчого провадження, суд позбавлений можливості надати об`єктивну оцінку ситуації і відповісти на питання, чи могло рішення органу Антимонопольного комітету України суттєво зачепити права та інтереси таких третіх осіб.

У такому випадку існує ймовірність, що при розгляді антимонопольної справи орган Антимонопольного комітету України міг не залучити до участі у справі третіх осіб, чиї права та інтереси може зачепити рішення у такій справі. Як наслідок такі треті особи не матимуть можливості оскаржити рішення органу Антимонопольного комітету України в адміністративному та судовому порядку. До того ж такі треті особи не можуть бути залучені до участі у справі в суді, якщо суд при вирішенні питання щодо їх залучення керуватиметься винятково фактом їх участі в антимонопольній справі.

На переконання Товариства, спершу суд першої інстанції повинен був встановити, чи могло рішення органу Антимонопольного комітету України (Відділення) суттєво зачепити права та інтереси третьої особи (ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА») і чи не мав орган Антимонопольного комітету України (Відділення) залучити до участі у справі (№ 185/60/32-рп/к.22) третю особу (ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА»).

Апелянт вважає, що Відділення повинно було залучити до участі у справі (№185/60/32-рп/к.22 ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» у зв`язку з тим, що рішення у даній справі суттєво зачіпає права та інтереси останнього.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Хрипун О.О., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24. Витребувано невідкладно матеріали справи №910/5808/24 з Господарського суду міста Києва. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 07.04.2025.

10.03.2025 представником позивача подано заву про закриття провадження у справі, оскільки в оскаржуваному рішенні суду не вирішено питання про права, інтереси та /або/ обов`язки апелянта.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.04.2025 представник позивача заперечував доводи апелянта, заперечуючи вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА".

Представники апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.04.2025 наполягали на тому, що оскаржуване рішення впливає на права та інтереси ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА».

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 07.04.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Згідно зі ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №911/2635/17 від 11.07.2018.

Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, інтереси та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА", апелянт посилається на те, що:

В описовій частині Оскаржуваного рішення судом першої інстанції встановлено, що Рішенням № 2069 за результатами відповідного конкурсу було визначено виконавців послуг з вивезення побутових відходів на певній території м. Житомир. У межах території (лоти) № 1, № 3, № 4 та № 6 - ТОВ «ГРІН БІН УКРАЇНА», в межах території № 2 (лот) - КП «АТП 0628», а в межах території (лот) № 3 - ПП «КВЖРЕП № 8».

Однак поза оцінкою суду залишився логічний та явний факт того, що після визначення Житомирською МР виконавцями відповідних послуг ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», КП «АТП 0628» та ПП «КВЖРЕП № 8», останні вступили у правовідносини зі споживачами (юридичні та фізичні особи), які тривали на момент розгляду даної справи.

Розглядаючи справу про порушення антимонопольного законодавства на конкретному ринку послуг (послуг з вивезення побутових відходів у м. Житомирі) та відмовляючи у клопотанні Позивача про залучення до участі у справі ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА», КП «АТП 0628» й ПП «КВЖРЕП № 8» в якості третіх осіб, судом не наведено змістовного обґрунтування щодо відсутності при вирішенні спору між Позивачем і Відповідачем порушення прав, свобод та інтересів зазначених третіх осіб, які фактично були та є виконавцями послуг на даному ринку.

Апелянт вважає необґрунтованою та передчасною відмову у задоволенні клопотання Виконкому про залучення до участі у справі третіх осіб, оскільки суд керувався тим фактом, що вказані у клопотанні юридичні особи (в тому числі й ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА») не є ані відповідачами в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22, ані третіми особами.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про залучення третіх осіб на стадії підготовчого провадження, суд позбавлений можливості надати об`єктивну оцінку ситуації і відповісти на питання, чи могло рішення органу Антимонопольного комітету України суттєво зачепити права та інтереси таких третіх осіб.

У такому випадку існує ймовірність, що при розгляді антимонопольної справи орган Антимонопольного комітету України міг не залучити до участі у справі третіх осіб, чиї права та інтереси може зачепити рішення у такій справі. Як наслідок такі треті особи не матимуть можливості оскаржити рішення органу Антимонопольного комітету України в адміністративному та судовому порядку. До того ж такі треті особи не можуть бути залучені до участі у справі в суді, якщо суд при вирішенні питання щодо їх залучення керуватиметься винятково фактом їх участі в антимонопольній справі.

На переконання Товариства, спершу суд першої інстанції повинен був встановити, чи могло рішення органу Антимонопольного комітету України (Відділення) суттєво зачепити права та інтереси третьої особи (ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА») і чи не мав орган Антимонопольного комітету України (Відділення) залучити до участі у справі (№ 185/60/32-рп/к.22) третю особу (ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА»).

Апелянт вважає, що Відділення повинно було залучити до участі у справі (№185/60/32-рп/к.22 ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» у зв`язку з тим, що рішення у даній справі суттєво зачіпає права та інтереси останнього.

Дослідивши матерали справи, колегією суддів встановлено наступне.

19.03.2024 Адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 60/19-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі № 185/60/32-рп/к.22, яким визнано дії виконавчого комітету Житомирської міської ради, які полягали у прийнятті підпункту 1.1. пункту 1 рішення від 11.11.2020 № 1357 «Про роботу міського полігону захоронення побутових відходів м. Житомир» та Порядку приймання побутових відходів на міському полігоні захоронення твердих побутових відходів м. Житомира від суб`єктів господарювання, які не визначені виконавцями послуг з вивезення побутових відходів на території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням від 06.10.2021 № 1110 «Про приймання побутових відходів на міському полігоні захоронення твердих побутових відходів», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що призвели до обмеження конкуренції на ринку послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/19-р/к по справі № 185/60/32-рп/к.22 щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема зазначає, що оскаржуване рішення є неправомірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.11.2020 № 1357 «Про роботу міського полігону захоронення побутових відходів м. Житомир» та від 06.10.2021 № 1110 «Про приймання побутових відходів на міському полігоні захоронення твердих побутових відходів» прийняті позивачем із дотриманням всіх існуючих норм законодавства у сфері поводження та управління побутовими відходами, ними врегульовуються питання порядку роботи Житомирського міського полігону захоронення твердих побутових відходів, який перебуває у комунальній власності Житомирської міської територіальної громади та знаходиться на балансі комунального підприємства «Автотранспортне підприємство 0628» Житомирської міської ради. Вказані рішення, на думку позивача, жодним чином не призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також не порушили інтереси Приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» та інших юридичних осіб.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд виходив, зокрема, і з того, що спірне рішення позивача № 1357 було прийнято 11.11.2020, тобто за більш ніж 6 місяців до дати прийняття пропозицій Антимонопольного комітету України «Про внесення змін до нормативно-правових актів» до Кабінету Міністрів України.

При цьому інше спірне рішення позивача від 06.10.2021 № 1110, яке визначало можливість захоронення твердих побутових відходів на полігоні не тільки виконавцями послуг вивезення твердих побутових відходів, обраних позивачем, взагалі не узгоджується з положеннями згадуваних пропозицій Антимонопольного комітету України, враховуючи що такі пропозиції Антимонопольного комітету України не стосуються безпосередньо предмету розгляду даної антимонопольної справи.

Позивачем не було надано ґрунтовних пояснень щодо обмеження кола суб`єктів господарювання, які здійснювали діяльність із вивезення твердих побутових відходів, зокрема внаслідок обрання виконавцями послуги іншими органами місцевого самоврядування у територіальних громадах, прилеглих до м. Житомира, які не мають спеціалізованого місця захоронення відходів, внаслідок прийняття рішення від 11.11.2020 № 1357, яким фактично обмежувалося коло потенційних отримувачів послуги із захоронення твердих побутових відходів на полігоні до трьох суб`єктів господарювання: КП «АТП 0628» (одночасно балансоутримувач полігону), товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН БІН УКРАЇНА» та приватного підприємства «КВЖРЕП № 8».

Оскільки захоронення побутових відходів дозволяється тільки на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах, то прийняття органом місцевого самоврядування відповідної норми призводить до неможливості зазначеними суб`єктами господарювання здійснювати професійну діяльність та/або виконувати взяті договірні зобов`язання, що негативно впливає на їх конкурентоспроможність та має наслідком обмеження конкуренції на ринку вивезення побутових відходів як в територіальних межах м. Житомир, так і прилеглих територіях окремих територіальних громад.

При цьому, чинне законодавство не містить прямих норм та не наділяє органи місцевого самоврядування правом забороняти та/або обмежувати діяльність господарюючих суб`єктів щодо допуску до полігонів з метою захоронення побутових відходів.

Позивачем не було надано жодних спростувань та ґрунтовних пояснень стосовно встановлення підпунктом 2.3 пункту 2 Порядку № 1110 дозвільної системи для суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність за межами Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, затвердження переліку інших об`єднаних територіальних громад та інших умов і порядку отримання відповідних дозволів, що виходить за межі повноважень виконавчого органу Житомирської міської ради та може мати негативні наслідки для конкуренції, зокрема у вигляді її обмеження на ринку вивезення твердих побутових відходів.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи місцевого самоврядування зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Відповідно до пункту 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Суд зазначає, що Відділення дійшло обгрунтованого висновку стосовно того, що дії виконавчого комітету Житомирської міської ради, які полягали у прийнятті підпункту 1.1. пункту 1 рішення від 11.11.2020 № 1357 «Про роботу міського полігону захоронення побутових відходів м. Житомир» та Порядку приймання побутових відходів на міському полігоні захоронення твердих побутових відходів м. Житомира від суб`єктів господарювання, які не визначені виконавцями послуг з вивезення побутових відходів на території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням від 06.10.2021 № 1110 «Про приймання побутових відходів на міському полігоні захоронення твердих побутових відходів» є антиконкурентними.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 910/6999/17, від 19.06.2018 року у справі № 910/3047/17, від 11.06.2019 року у справі № 915/523/18, від 05.03.2020 року у справі № 910/2921/19, господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень органів АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам із застосуванням стандарту доказування, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що належних, допустимих та достатніх доказів на спростування висновків відповідача позивачем не надано, а всі заперечення проти викладених у рішенні висновків зводяться до переоцінки встановлених відповідачем обставин, подій та фактів. При цьому, здійснення переоцінки висновків Комітету в процесі оскарження прийнятого ним рішення в судовому порядку, нормами чинного законодавства не передбачено.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Відділення та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

При розгляді справи № 185/60/32-рп/к.22 Відділенням повністю з`ясовано та доведено належними доказами обставини, які мають значення для справи, висновки Відділення у повній мірі відповідають обставинам справи, ним не було порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Відділення повинно було залучити до участі у справі (№185/60/32-рп/к.22 ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» у зв`язку з тим, що рішення у даній справі суттєво зачіпає права та інтереси останнього, а судом безпідставно відмовлено в залученні ТОВ «ҐРІН БІН УКРАЇНА» третьою особою у справі.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не має статусу учасника в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22, за результатом якої було винесено Рішення № 60/19-р/к.

Позовна заява подана Виконкомом на підставі статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до частини першої якої: «Заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню».

Частина 1 та 2 статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає процесуальний статус осіб в антимонопольних справах: «Особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою).

Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв`язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного 5 комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі».

З матеріалів справи № 185/60/32-рп/к.22, за результатом розгляду якої було прийнято Рішення ПМТВ вбачається, що ТОВ «ҐРІН БІН Україна» статусу сторони - заявника, відповідача, третьої особи не набуло; відповідного розпорядження Відділенням в межах справи № 185/60/32-рп/к.22 не приймалось.

Отже, ТОВ «ҐРІН БІН Україна» не підпадає під перелік осіб, яким надано право, передбачене статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на звернення до господарського суду про визнання недійсним та скасування Рішення ПМТВ, що було прийнято за результатом розгляду антимонопольної справи №185/60/32-рп/к.22.

Своїм правом на день складання цього позову виконавчий орган Житомирської МР до суду звертався, маючи відповідні повноваження для захисту своїх прав та інтересів, в якості відповідача в антимонопольній справі № 185/60/32-рп/к.22.

«Неналежність» захисту своїх інтересів оцінюється судом з огляду на встановлений порядок захисту таких інтересів позивачем, в даному випадку, визначеним спеціальним Законом - Законом України «Про захист економічної конкуренції», що серед іншого включає розгляду антимонопольної справи уповноважених органом, з`ясування обставин щодо участі суб`єктів господарювання в антимонопольній справі, порушення прийнятими рішеннями органами Комітету інтересів суб`єктів господарювання, а надалі обрання ними способу захисту своїх прав, інтересів та ефективне здійснення процесуальних прав позивача під час

звернення вже до суду.

У свою чергу, встановлення того, чи може рішення суттєво зачепити права та інтереси, охоронювані цим Законом інших осіб відноситься до компетенції органу Комітету.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 ГПК України).

Відповідні дії територіального відділення АМК із залучення/незалучення осіб в якості

третьої особи у справі мають бути вирішені в межах доцільності надання такого статусу та з огляду на проведене дослідження і конкретно визначені обставини щодо можливості прийнятого у справі рішення "суттєво зачіпати" права та інтереси такої особи.

Поряд з тим "суттєвість" прав та інтересів таких осіб встановлюється відповідним органом (дискреційність повноважень), що розглядає відповідну справу за поданими такою особою чи в її інтересах іншими особами матеріалами, які мають містити обґрунтування підстав такого залучення. При цьому такі питання вирішуються в кожному випадку щодо конкретної особи - індивідуально за наданими обґрунтуваннями і визначеними правами та інтересами конкретних осіб. Водночас обов`язок доведення обставин щодо суттєвості впливу майбутнього рішення у сфері захисту економічної конкуренції на законний інтерес чи порушення прав покладено на заявника.

Такі права та інтереси третіх осіб мають "суттєво зачіпатися" майбутнім рішенням у справі, саме в контексті правовідносин, які підпадають під правове регулювання Закону №2210 і висновки щодо суттєвості/несуттєвості впливу майбутнього рішення мають бути прийняті саме органами Антимонопольного комітету України, а не за результатами вирішення спору у судовому порядку. Зокрема, з огляду на те, що втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань господарського судочинства.

ТОВ «ҐРІН БІН Україна» не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду про визнання недійсним акту індивідуальної дії - Рішення ПМТВ, оскільки його права не зачіпаються. Тому не може і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

З огляду на визначений статтею 20 ГПК України та статтею 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції» принцип регулювання провадження у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами, клопотаннями органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, слід враховувати, що статус учасників такої справі регламентовано як нормами ГПК України, так і спеціальним законом - Законом України «Про захист економічної конкуренції», а зміст правосуб`єктності та особливості процесуального статусу конкретного учасника справи розкриваються шляхом системного тлумачення норм цих законодавчих актів з урахуванням особливостей певної стадії судового розгляду.

Ні мотивувальна, ні резолютивна частина оскаржуваного рішення суду не містить висновків про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ҐРІН БІН Україна».

Резолютивна частина Рішення АМК № 60/19-р/к також не міcтить зобов`язальної частини та суто визнає факт вчинення порушення - визнання Відділенням вчинення порушення з боку ВК Житомирської МР.

Так, в пункті 145 Рішення № 60/19-р/к міститься наступне: «Тобто, у ході розгляду справи № 185/60/32-рп/к.22 ВК Житомирської МР припинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій, які полягали у прийнятті відповідних рішень».

Отже, будь-яких дій вчинити Виконкому, які впливали б на права та інтереси в майбутньому ТОВ «ҐРІН БІН Україна», чи будь-якої іншої особи, Рішенням ПМТВ не передбачено.

Саме лише посилання в апеляційній скарзі на те, що Рішення ПМТВ описувало обставини щодо участі перелічених суб`єктів в конкурсі, не є підставою вважати «суттєвого зачеплення» прав таких осіб, а отже і відмова в позові Виконкому про відмову в задоволенні позову місцевим судом - жодним чином не впливає на такі права, які в першу чергу мають бути оцінені в межах конкуренційного законодавства спеціально уповноваженим органом.

Оскільки ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24 не вирішено питання про права, інтереси та обов`язки скаржника стосовно сторін у справі, в апеляційній скарзі не наведено очевидного та безумовного (чи навіть імовірного) зв`язку оскаржуваного рішення з правами, інтересами та/або обов`язками скаржника, безпідставними є доводи апелянта про те, що суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, якщо встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.264 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, відсутність правового зв`язку між предметом спору у справі №910/5808/24 та правами Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА", а питання про права, інтереси та обов`язки скаржника стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалося, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24.

Керуючись ст.ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ҐРІН БІН УКРАЇНА" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/5808/24 закрити.

2. Матеріали справи №910/5808/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали підписано 09.04.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.О. Хрипун

С.А. Гончаров