ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025м. ДніпроСправа № 904/86/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Скриннікової Н.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників (без виклику представників сторін) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА» () про розірвання договору та стягнення 493 684,16 грн

Рух справи та процесуальні дії у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ БІЗНЕС ЦЕНТР» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА» () про розірвання договору, стягнення 493 684,16 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням умов договору про виготовлення скляних виробів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Скриннікову Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025р.

14.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

20.01.2025 позивач усунув недоліки.

27.01.2025 своєю ухвалою Господарський суд Дніпропетровської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27.01.2025 вважається днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача і в силу ст. 120 ГПК України відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Щодо залишення відзиву на позов без розгляду.

28.02.2025 відповідач подав відзив на позов у якому просить суд продовжити строк для подання відзиву та відмовити у задоволенні первісних позовних вимог.

Суд вирішив залишити відзив на позов без розгляду з наступних підстав.

27.01.2025 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження, надіслану йому через електронний суд.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та надано Відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня одержання ухвали про відкриття провадження. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримував. Вказана ухвала була випадково виявлена Відповідачем в електронному кабінеті в підсистемі Електронний суд 20 лютого 2025 року.

Суд не приймає у якості обґрунтування відповідачем пропущення строку на подання відзиву на позов, аргументи представника відповідача щодо не отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та про «випадкове виявлення» відповідачем в електронному кабінеті в підсистемі Електронний суд ухвали 20 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відтак відповідач отримав ухвалу суду 27.01.2025, строк на подання відзиву закінчився 11.02.2025.

Суд вирішив відмовити відповідачу у продовженні строку на подання відзиву на позов з наступник підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже строк на подання відзиву встановлено законом.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відтак пропущений строк встановлений законом може бути поновлено, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

Відповідач просить суд продовжити строк, а не поновити.

Суд зазначає, що продовжено може бути лише строк встановлений судом за умови, якщо заяву учасника справи було подано до закінчення цього строку.

Позивач просить суд визначити пропуск строку на подання відзиву на позов без поважних причин.

Суд зазначає, що встановлений законом строк було пропущено відповідачем без поважних причин і відповідач не просить суд його поновити.

Отже відзив на позов суд залишив без розгляду.

Суд вирішив залишити без розгляду подані відповідачем 18.03.2025 заперечення на відповідь на відзив та документи (докази), долучені до нього з наступних підстав.

Провадження у справі відкрито 27.01.2025. В силу ч.2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже розгляд справи по суті почався 27.02.2025.

Відповідач подав заперечення та документи (докази) 18.03.2025, тобто після початку розгляду справи по суті.

Таким чином, відповідач пропустив строк на подання доказів та заперечень, що в силу вимог ст. 118, 119 ГПК України зумовлює суд залишити заперечення та документи (докази) без розгляду.

Щодо розумного строку.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про виготовлення скляних виробів № 1/10/11/21 від 10.11.2021

Позивач вказав, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем .

Стислий виклад позиції відповідача

Суд залишив без розгляду відзив та заперечення відповідача.

Господарський суд розглянув подані докази, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, достовірності, вірогідності та

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є вимога про розірвання договору та стягнення 493 684, 16 грн.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з належним укладенням договору, погодженням умов договору, строку його дії, порядку та строків виконання, допущення невиконання (прострочення боржника) зобов`язань відповідачем, наявність підстав для стягнення грошових коштів та розірвання договору.

Підставою позову позивач визначає порушення відповідачем зобов`язань за договором.

Суд має зокрема встановити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1) Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже твердження позивача підлягають перевірці, а докази оцінці на предмет належності доказів і доведеності доказами тих обставин за для підтвердження яких вони подані.

Обставини справи встановлені судом.

Суд встановив, що предметом спору є стягнення грошових коштів, які було перераховано у якості попередньої оплати за виконання договору та розірвання договору.

Суд встановив, що 10.11.2021 між позивачем (Замовник) та відповідачем (Підрядник) було укладено договір №1/10/11/21 про виготовлення скляних виробів (т.1 а.с. 20-23).

Умови договору (витяги).

П.1.1. За цим Договором Підрядник зобов`язується виготовити скляні вироби та передати їх замовнику, виконати монтажні роботи виробів на об`єкті замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість виробів та виконані роботи.

П. 1.2. Обсяг, характер, вартість робіт та матеріалів, передбачених у п.1.1. цього договору, визначається у додатках, що є невід`ємною частиною цього договору.

П. 1.3. Монтаж виробів здійснюється спеціалістами підрядника у підготовлені пройми відповідно до зазорів із використанням необхідних кріплень.

П. 2.1 Підрядник зобов`язується здійснити роботу щодо замірів пройм під встановлення конструкцій безпосередньо на об`єкті за умови виконання замовником п. 3.2. цього договору.

П. 3.2. Замовник зобов`язується затвердити розміри, комплектацію, дизайн, пріоритетність відкриття, фактуру та колір скла, вид виробів та зразки (при оформленні замовлення по зразкам), погодити підготовлену підрядником документацію на виготовлення та монтаж виробів.

П.3.17. Замовник має право відмовитися від подальшого виконання договору та вимагати від підрядника відшкодування спричинених збитків у випадку порушення строків виконання договору більше ніж на 60 робочих днів або у випадку не усунення підрядником недоліків виробів або виконаних робіт у строк 60 робочих днів.

П. 5.1. Підрядник починає виконання договору після підписання сторонами цього договору та додатків до нього, погодження специфікацій, креслень та іншої робочої документації та перерахування замовником грошових коштів (авансових платежів) на розрахунковий рахунок підрядника.

П.6.2 У випадку односторонньої безпідставної відмови від виконання зобов`язань за цим договором вина сторона відшкодовує іншій стороні фактичні спричинені збитки.

П. 7.1. Договір набуває чинність з моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту повного його виконання.

П. 10.4 Після підписання договору всі попередні усні домовленості, перемовини, листування, попередні договори та протоколи, пов`язані із предметом або умовами цього договору втрачають силу.

Суд встановив, що 11.11.2021 позивач заплатив відповідачу 493 684, 16 грн., призначення платежу: за «вироби із скла та дзеркал згідно рахунку № 10/11-01 від 10.11.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 1402 (т.1 а.с. 31).

Суд встановив, що за даними рахунку № 10/11-01 від 10.11.2021 відповідач (постачальник) виписав його на ім`я позивача на суму 617 105, 20 грн. за «вироби із скла та дзеркал, замовлення «без замовлення» (т.1 а.с.30).

Отже у рахунку та у платіжній інструкції не зазначено посилання на договір №1/10/11/21 про виготовлення скляних виробів від 10.11.2021, а також відсутні інші дані, що дозволили б встановити, що оплата здійсненна позивачем на виконання умов зазначеного договору і є авансовим платежем.

За даними специфікації до договору №1/10/11/21 від 10.11.2021, на якій містяться підписи у графі «підрядник» та «замовник» відсутні дані позивача та відповідача, а також не зазначені прізвища осіб, які поставили підписи, не зазначена дата специфікації.

Суд надав оцінку цій специфікації (т.1 а.с. 24, 25) та встановив, що вона належним чином не підтверджує позовні вимоги та твердження позивача відносно відмови відповідача від виконання зобов`язань за договором №1/10/11/21 про виготовлення скляних виробів від 10.11.2021.

Суд встановив, що додані до позову у копії «технічні вимоги» містять показники, вимоги до матеріалів, основні параметри виробів зі скла, однак не містить дату та інші реквізити, що зумовили б дійти до висновку про те, що це є додаток до договору. Отже «технічні вимоги» є документом інформаційного характеру, виданий відповідачем і стосується необмеженого кола осіб, оскільки не містить даних про позивача, а також підписи та печатки позивача та відповідача, не містить посилання на договір №1/10/11/21 про виготовлення скляних виробів від 10.11.2021, тобто є документом який не є невід`ємною частиною договору, підписаного позивачем та відповідачем і суд встановив, що він не підтверджує позовні вимоги (т.1 а.с. 26-29).

Суд встановив, що ці докази (рахунок, платіжна інструкція, специфікація, технічні вимоги) не є належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відтак суд зазначає, що ці докази не стосуються предмета доказування відносно позовної вимоги про відмову відповідача від виконання договору в односторонньому порядку.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, однак позивач не подав доказів відмови від виконання договору зі сторони відповідача.

Суд також встановив, що в силу вимог ст. 79 ГПК України, якою встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, більш вірогідно обставини, на які позивач посилається не є доведеними.

Також позивач не надав суду докази виконання ним вимог пунктів 3.2. та 5.1. договору, умови яких є першочерговими у встановлених правовідносинах.

Твердження позивача про здійснення ним першого платежу в розмірі 80% від загальної суми договору не доведені доказами, оскільки рахунок та платіжна інструкція не містять посилання на договір, а також не містять вказівки про те, що ці грошові кошти є «авансовим платежем», як це визначено у п. 5.1 договору.

В даному випадку позивач не доказав допущення прострочення відповідача як боржника, оскільки сам позивач є за цим договором зобов`язаною стороною, яка має діяти першою за для отримання потрібного результату та належного виконання договору.

Заразом суд виснує, що твердження позивача щодо безпідставної відмови підрядника від виконання зобов`язань за договором в односторонньому порядку зроблені з метою створення штучного враження про необхідність та наявність законних підстав для застосування пункту 6.2. договору №1/10/11/21 від 10.11.2021, який зобов`язує відшкодувати збитки, однак суд критично оцінив такі спроби позивача та визнав це недобросовісною поведінкою позивача.

Позивач підтвердив у позові, що у нього немає доказів, що не можуть бути подані разом із позовом, а тому суд встановив, що позивач надав всі докази, які вважав за потрібне за для доведення позовних вимог і ці докази не підтвердили твердження позивача про те, що відповідач безпідставно відмовився від виконання зобов`язань за договором в односторонньому порядку.

Заявляючи вимогу про стягнення 493 684, 16 грн, позивач обґрунтував її відмовою відповідача від договору, однак докази суду такої відмови не подав.

Суд підсумовує, що відповідно до свого внутрішнього переконання встановив, що доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи позивач не надав, позовні вимоги не підтвердились, і суд визнав, що у позові про стягнення грошових коштів потрібно відмовити.

Щодо розірвання договору

Відповідно до п. 7.1 договір є діючим на день винесення рішення.

Позовна вимога про розірвання договору заявлена у позові без обґрунтування, тобто без зазначення підстав для розірвання договору за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1. ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умови договору визначають заборону на розірвання договору в односторонньому порядку за виключенням випадків встановлених договором або законом (п.7.2. договору).

Пунктом 7.3. договору встановлено, що замовник має право розірвати цей договір за умови повідомлення про це підрядника за 14 календарних днів до дати його розірвання та повної оплати замовником фактично виконаних підрядником на момент розірвання договору робіт. у тому числі понесених витрат на виготовлення виробів.

Позивач не надав суду докази істотного порушення договору відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Законом встановлено право суду розірвати договір в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ч. 2 ст. 5 ГПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право сторони договору звернутися до суду з вимогою про розірвання договору за наявності відповідних умов, передбачених договором чи законом, не є тотожним праву на таке розірвання, а свідчить про наявність спору про розірвання договору, який підлягає вирішенню судом з урахуванням усіх істотних обставин. (Постанова ВП ВС від 08.09.2020 у справі № 920/418/19)

Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитися в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). (Постанова КГС ВС від 03.06.2021 у справі № 914/2178/19)

З метою процесуальної економії та вирішення спору по суті позовних вимог, суд, керуючись ч. 2 ст. 5 ГПК України та принципом свободи договору, вирішив розірвати договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з другим реченням ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 4 ст. 653 ЦК України встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд встановив, що позивач не надав суду докази допущення істотного порушення умов договору зі сторони відповідача або прострочення відповідача, а тому застосуванню підлягають правила ч. 4 ст. 653 ЦК України відносно того, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору.

Суд вирішив задовольнити позов частково.

Судові витрати

В силу статті 129 ГПК України судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір №1/10/11/21 про виготовлення скляних виробів, який був укладений 10.11.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський бізнес центр» (код за ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілла» (код за ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла» (адреса: вул. Каменська, 38Б, м. Дніпро, 49106, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський бізнес центр» (адреса: вул. Ніни Строкатої (Буніна), 10, м. Одеса, 65026, ) судовий збір в сумі 2 422, 40 грн.

Відмовити у задоволені решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.04.2025

Суддя Н.С. Скриннікова