УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/2850/21

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (Аленін О.Ю., Богатир К.В., Філінюк І.Г.)

від 19.02.2025 (повний текст складений 24.02.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору підряду на виконання робіт від 24.07.2017 № 1390-В-ОДФ-17,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" (далі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (далі - Відповідач) про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору підряду на виконання робіт від 24.07.2017 №1390-В-ОДФ-17 в редакції Позивача.

2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 у справі №916/2850/21 позов задоволено частково, визнано укладеною між Відповідачем та Позивачем додаткову угоду з додатками до договору підряду на виконання робіт №1390-В-ОДФ-17 від 24.07.2017 у відповідній редакції, стягнуто з Відповідача на користь Позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2025, рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 у справі №916/2850/21 в частині визнання укладеною між Відповідачем та Позивачем додаткової угоди з додатками до договору підряду на виконання робіт №1390-В-ОДФ-17 від 24.07.2017 (пункт 2 резолютивній частині рішення) - скасовано, прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено, в решті рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 по справі №916/2850/21 - залишено без змін, стягнуто з Позивача на користь Відповідача 3 405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. 20 березня 2025 року Скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №916/2850/21, в якій просить:

1) скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №916/2850/21;

2) стягнути з Відповідача на користь Скаржника судові витрати по справі.

Щодо строків касаційного оскарження

5. Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення; строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

6. Частиною першою статті 119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

7. Згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Повний текст постанови Північного апеляційного господарського від 29.01.2025 у справі №916/2850/21 складено 24.02.2025, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на вищевказану постанову було 16 березня 2025 року, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

9. Верховний Суд зазначає, що Скаржник звернувся з касаційною скаргою 17.03.2025, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 288 ГПК України.

10. Водночас Скаржник зазначає, що отримав повний текст постанови 25.02.2025 о 19:35 та додає відповідні докази (роздруківку картки руху документа з підсистеми "Електронний суд"), однак до тексту касаційної скарги не додано клопотання про поновлення строку на касаційного оскарженя.

11. Нормами ГПК України не передбачено автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження; учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

12. Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

13. Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху.

14. З урахуванням зазначеного, для усунення недоліків касаційної скарги Скаржнику необхідно подати заяву (клопотання) про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій необхідно навести підстави / обґрунтування для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Щодо підстав касаційного оскарження

15. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

16. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України).

17. Відповідно до сталої практики Верховного Суду у цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

18. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

19. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

20. Оскаржуючи у касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

21. За приписами частини третьої статті 311 ГПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

22. У частині першій статті 300 ГПК України унормовано, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Отже, правильність оформлення касаційної скарги, зокрема її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

24. У тексті касаційної скарги Скаржник вказує, що підстави касаційного оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №916/2850/21 передбачені пунктами 3 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, а саме:

- щодо пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права (зокрема, не застосовано норми статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не врахував правових висновків Верховного Суду щодо подібних правовідносин, викладених у постанові від 23.04.2019 у справі №916/744/18. На підтвердження своїх доводів Скаржник наводить рішення з подібних спорів з Відповідачем, зі схожим предметом та підставами позову у справах №916/743/18 та №916/744/18 щодо застосування статті 652 ЦК України;

- щодо пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не оцінив наявні у справі докази на предмет наявності у спірних відносинах умов для зміни договору, визначеною частиною другою статті 635 ЦК України, не надав належної оцінки вказаним обставинам справи, не врахував, що спір не має в своїй основі укладення договору відповідно до статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а походить від істотної зміни обставин, що сталися після його укладення, та ґрунтується на нормах статті 652 ЦК України, не надав жодної оцінки висновку експертів у сукупності з іншими доказами у справі, неповно з`ясував обставини справи, прийшов до висновку, який не відповідає дійсним обставинам справи, які призвели до неправильного вирішення справи.

25. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає, що в касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування обраних Скаржником підстав касаційного оскарження (пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України).

26. Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

27. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які Скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретний випадок, передбачений частиною другою статті 287 ГПК України.

28. Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

29. Відповідно до частини другої статті ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

30. Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження, на думку скаржника, суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

31. Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на Скаржника, Верховний Суд звертає увагу на потребу уточнити / конкретизувати вимоги касаційної скарги, а саме, вказати яке рішення, на думку Скаржника, повинен ухвалити Верховний Суд за результатами перегляду та скасування оскаржуваних рішень.

32. Разом із тим Скаржник також не конкретизує, яке рішення Верховний Суд повинен ухвалити за результатами перегляду та скасування оскаржуваних рішень відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 308 ГПК України.

33. Підсумовуючи викладене, Скаржнику слід усунути недоліки касаційної скарги у такий спосіб:

- надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №903/769/24;

- чітко зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, з посиланням на відповідний пункт (пункти) та належним чином обґрунтувати обрану (обрані) підставу (підстави) касаційного оскарження;

- уточнити / конкретизувати вимоги касаційної скарги.

34. Процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка, на його думку, була неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права, обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; 4) чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними; у чому це полягає.

35. Отже, Скаржник не виконав вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України; для усунення виявлених недоліків Скаржник повинен чітко зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, з посиланням на відповідний пункт (пункти) та належним чином обґрунтувати обрану (обрані) підставу (підстави) касаційного оскарження.

36. Правом подати заперечення проти відкриття касаційного провадження відповідно до частини другої статті 294 ГПК України інші учасники справи не скористалися.

Керуючись 234, 235, 287, 290, 294, 295, частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №903/769/24 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Усунути недоліки касаційної скарги, у такий спосіб:

- надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 12.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №903/769/24;

- чітко зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, з посиланням на відповідний пункт (пункти) та належним чином обґрунтувати обрану (обрані) підставу (підстави) касаційного оскарження;

- уточнити / конкретизувати вимоги касаційної скарги.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП", що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська